120 KJELLIN OCH KUYLENSTJBRNA, HYDROXYLAMINDERIVAT. 



lyckas oss att erhålla ett tillräckligt antal välkristalliserande 

 kroppar, så torde de äfven kristallografiskt kunna erbjuda ett 

 visst intresse för studiet af hydroxylgruppens raorphotropi. 



Vi hafva först låtit lika molekyler Etylisothiocya7iat och 

 hydroxylamin reagera med hvarandra i eterisk lösning. Vid 

 lösningarnes blandning inträder genast reaktion med stor häftig- 

 het, hvarför blandningen bör företagas under afkylning. Det 

 afskilde sig en färglös kristallinisk kropp, hvilken emellertid 

 visade en mycket okonstant smältpunkt. En del smälte redan 

 vid 85°, resten först bortåt 120°. Reaktionsprodukten tvättades 

 med kolsvafla och omkristalliserades upprepade gånger ur benzol. 

 Vi erhöllo så färglösa kristallblad, som smälte vid 91 ° utan 

 sönderdelning och visade sig vara fria från svafvel. Smältan 

 stelnar vid afkylning till långa prismor, hvilka äro synnerligt 

 lättlösliga i vatten, kall alkohol, kloroform och kokande benzol. 

 Ur luften upptaga de fuktighet och sönderflyta så småningom 

 fullständigt. I eter äro de mycket svårlösliga, och utfällas de i 

 form af små nålar vid tillsats af eter till deras alkoholiska 

 lösning. Vattenlösningen ger vid tillsats af salpetersyra ingen 

 fällning. 



Kroppen reducerar ej Fehlings lösning och ger ingen färg- 

 reaktion med järnklorid. Detta bevisar att föreningen ej inne- 

 håller någon grupp HNOH. 



Analys: 



I. 0,1951 gr. substans gaf 54 ccm. fuktigt kväfve vid 760 

 mm. och 16° C. 



II. 0,975 gr. substans gaf 27 ccm. fuktigt kväfve vid 761 

 mm. och 16° C. 



Beräknadt Funnet: 



för CgNjOSHg— S: I. II. 



N 31,82 32,27 32,27. 



Det synes oss, som kunde man ganska otvunget förklara 

 etylisothiocyanatets inverkan på hydroxylamin, om man antoge, 

 att det på vanligt sätt i första hand bildades ett thiourinämne 

 af nedanstående sammansättning, men att detta, på grund af 



