ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRTIANDLTNOAR 1895, N:0 2. 121 



sin obeständighet, åtskilde svafvel, och hydroxylgruppens syre i 

 stallet intoge svaflets plats 



/N.H.OH /NH, 



cs< = s + co^ 



n.h.c.h: 



N.H.C2H, 



Det skulle således hafva bildats vanligt etylurinämne. Leuck- 

 HART,^) hvilken närmare studerat etylurinämnet, anger att det- 

 samma skall vara lösligt i kolsvafla. Om man undantager detta, 

 så stämma de egenskaper, han funnit hos detsamma, i detalj 

 öfverens med de, vi funnit hos den af oss erhållna kroppen. 

 Qaktadt denna uppgifna skiljaktighet äro vi dock böjda för att 

 anse de bägge kropparne identiska. 



Vi skola i den närmaste framtid undersöka andra isothio- 

 cyanats inverkan på hydroxylarain, och hoppas vi att då få 

 frågan fullt klargjord. 



Etylisothiocyanat och ß Etylhydroxylamiii. 



Reaktionen företogs i eterisk lösning under afkylning. Det 

 afskilde sig momentant en hvit, kristallinisk massa. Den nya 

 kroppen löser sig lätt i alkohol, kloroform och varm benzol och 

 afskiljer sig vid afkylning ur detta senare lösningsmedel i färg- 

 lösa, skarpt vid 81", utan sönderdelning smältande kristallfjäll. 

 I eter äro de svåi-lösliga, lösa sig däremot ganska lätt i vatten. 

 Efter omkristallisering ur benzol erhöilos väl utbildade kristaller. 

 Herr amanuensen Hedström, som haft godheten mäta desamma, 

 meddelar oss följande: 



Kristallsystem : Monosym metriskt. 

 Iakttagna former: 



a = (100) ^ P -v;. 



c = (001) O P. 

 d = (101) — P ^. 



e = (lOl) + P '^. 

 m = (110) ^ P. 



TTt- 



') .Tonrn. prakt. Cheni. [2] 21, 10 (1880). 



Öfvers af K. Vet.-Ahnd. Förh. 1895. Åry. 52. N:o 2. 



