136 AURIVILLIUS, DEN LITTORALA VINTERFAUNAN. 



Hvad då först den littorala ö-ant/faunan angår, så synes vis- 

 serligen sandstranden i jämförelse med klippstranden nästan 

 blottad pä djurlif och är i sjeltVa verket detta i den meningen 

 att högst få djurformer äro i rörelse på bottnens yta. Och äf- 

 ven dessa få — Crangon vulgaris Fabr., Pleuronectes ßesus L. 

 — komma endast då i rörelse när något byte visar sig eller de 

 skrämmas upp ur sanden der de ligga mer eller mindre ner- 

 bäddade och i hvarje fall genom sin färgteckning äro skyddade 

 för upptäckt. Af de öfriga finnas på sandens yta endast m. 1. m. 

 tydliga spår i form af gångar, hål för siphoner eller ock exkre- 

 menter, under det djuren sjelfva uteslutande lefva under ytan, 

 vare sig sanden endast utgör en skyddande betäckning — muss- 

 lor — eller tillika lemnar näring åt djuret — Arenicola. För 

 så vidt emellertid dessa spår finnas inom flod- och ebbområdet 

 torde djuren få räknas till de littorala, då det djup på hvilket 

 de lefva ej öfverskrider 20 — 25 cm. Hvad musslorna beträffar 

 visar sig detta djup olika för olika slägten och äfven för arter 

 af samma slägte och bestämmes af siphonernas längd vid dessas 

 största utsträckning; djupast under ytan ligger sålunda Mya 

 arenaria, närmast densamma de med korta siphoner utrustade, 

 ex. Cardium-arterna. De för den littorala sandfaunan karakte- 

 ristiska musslorna äro: Mya arenaria L., Mya truncata L., 

 Tellina haltica L., Tellina exigua PoLl, ScrobicuUma alba WooT), 

 Mactra solida L. var. subtrnncata Da Costa, Cardium edule L., 

 Cardium exiguum Gmelin samt på gröfre grusbotten, isynnerhet 

 bland Zostera-rötter, och åtminstone på sina yngre stadier till- 

 hörande littoralområdet: de tre Tapes-arterna, Tapes aureus 

 Gmelin, T. Icetus Poli och T. p ullastra Mont., samt Thracia 

 papyracea POLI var. villosiuscula. 



Hvad vidare den littorala klipp- (eller sten-)faunan beträf- 

 far äro inom detta område de flesta former på grund af sin 



sand- eller klippgrund, men ätVen der det förra inträffar nästan helt och 

 hållet, saknar karakteristiska djurformer, under det att den eger några van- 

 dringsformer gemensamt med de öfriga littoralområdena, sä lemnas detta 

 slasks botten, för så vidt den berör littoralbältet, här ur räkningen. 



