ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 3. 145 



är låg — nära fryspunkten eller under donna — hålla sig djuren 

 i regeln i vattnet; ökas deremot värmen ocli isynnerhet om den 

 höjes t. ex. till vanlig rumvärme, lemna snäckorna, likasom un- 

 der sommartiden, utan undantag vattnet. Såväl kort innan fjor- 

 den blef isbelagd som efter isens afsmältning träffades for öfrigt 

 dessa Littorinaformer något djupare ned i vattnet vid sten- eller 

 klippstränder än på sommaren, en del iakttogs till och med un- 

 der det af isen renskrapade bältet, åtminstone på 1,5 met. djup. 

 Hvad samma formers härdighet mot låg temperatur i vatten eller 

 luft beträffar visade sig lifskraften i vatten af + 0°,2 såväl före 

 som efter nerisningen fullkomligt oförsvagad — vid upptagandet 

 ur vattnet drogs foten med operculum hastigt in i skalet. Af 

 exemplar som anträffades på det torra vid — 2°, 5 lufttemperatur 

 voro somliga fastfrusna vid klippan och på det temligen långt 

 indragna operculum fans äfven isskorpa; dessa djur drogo sig vid 

 beröring endast långsamt djupare in i skalet. Andra, som legat 

 mera skyddade och ej voro fastfrusna, visade större rörlighet; 

 och i båda fallen pressades vid operculi indragning rikligt slem 

 ut kring dettas kanter. 



När vid ett annat tillfälle — den 25 Febr. — exemplar 

 träffades på det torra vid — 8° lufttemperatur, hvarvid derjemte 

 hos de flesta locket ej tillslöt skalmynningen utan blottade en 

 del af foten, så reagerade denna visserligen ej längre vid retning, 

 men så snart exemplaren vid hemkomsten lades i vatten lefde 

 de inom få timmar åter fullständigt upp. För jämförelses skull 

 anstäldes vidare försök med exemplar frän samma ställe, af 

 hvilka hälften lades i en skål med vatten, de öfriga i en tom 

 skål och båda lemnades under natten i — 10° temperatur. Föl- 

 jande dag voro de alla till utseendet liflösa, men sedan de in- 

 tagits i ett några grader varmt rum lefde de inom få timmar 

 upp, de som legat torra dock senare än de andra som legat in- 

 frusna i isen. 



Hvad vidare Patella testudinalis vidkommer kunde jag efter 

 isens försvinnande öfvertyga mig om att den ej stod att finna på 

 de vanliga fyndplatserna i vattenbrynet såsom under sommaren; 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1893. Arg. 52. N:o 3. 2 



