150 AURIVILLIUS, DEN LITTORALA VINTERFAUNAN. 



är Utsatt för isens härjningar, nämligen strandbalanen, just vid 

 denna årstid har ungarne utvecklade, så att moderdjurets lös- 

 ryckande från klippan till och med kan synas vara ett medel 

 för dessas frigörelse. För hvarje individ som dukar under träda 

 således omedelbart tusenden fram i kampen för tillvaron. 



I detta fall — och det finnes skäl antaga i flere — behöf- 

 ver sålunda den förödelse, som isen anställer på littoralfaunan 

 inom en större kuststräcka, ej nödvändigt innebära ett utrotande 

 eller ens någon minskning i en viss djurforms freqvens, der ej 

 särskildt ogynsamma omständigheter träda hindrande i vägen för 

 den unga afkommans fortsatta utveckling. Utsigterna för artens- 

 fortfarande bestånd äro för öfrigt just beträffande dessa littoral- 

 djur större derigenom att antalet af de ägg som samtidigt komma 

 till utveckling vida öfverträfFar detsamma hos de migratoriska 

 stranddjuren. 



