372 LANGLET, OM HELIUMS ATOMVIGT. 



medelst kopparoxid blifvit befriad från den förra föroreningen 

 (hvars bildning a priori kunde anses ytterst sannolik) och från 

 den senare derigenora, att endast den sist utvecklade gasmängden 

 gjordes till föremål för spektroskopisk undersökning. Den i 

 början af operationen utvecklade gasen innehåller deremot rela- 

 tivt stora mängder kväfve, tydligen härrörande från i mineralet 

 eller kaliumbisulfatet kvarvarande luft (syret hade medels me- 

 tallisk koppar borttagits). 



En täthetsbestämning på hela gasmängden ur 30 g. cleveit 

 gaf till resultat 0,17 (luft = 1) ur hvilken siffra kväfvehalten 

 beräknas till 3,8 vol. proc. (= 22 vigts %). Vid spektralunder- 

 sökning af denna gas framträdde kväfvelinierna tydligt. ') 



Då det naturligtvis är af allra största intresse att få någon 

 om än så approximativ föreställning om heliums atomvigt, hafva 

 mina bemödanden tillsvidare gått ut på att erhålla en så säker 

 täthetsbestäraning som möjligt. 



Under arbetets gång har emellertid Ramsay publicerat en 

 sp. vigtsbestämning som högst väsentligt afviker från det värde 

 jag har funnit. Om dessa värden och de anmärkningar de 

 kunna föranleda skall jag här nedan yttra mig i sammanhang 

 med frågan om heliums specifika värme. 



Den gas som jag användt framstäldes och renades på följ- 

 ande sätt. Ett vanligt förbränningsrör af svårsmält glas be- 

 skickades till ungefär '/j^ af sin längd med mangankarbonat 

 (med ^'y kvicksilfveroxid), hvarefter det finpulvriserade mineralet, 

 blandadt med -/g af sin vigt kaliumpyrosulfat, infördes. Om 

 man ökar kvantiteten af kaliumsaltet, erhåller inan något bättre 

 utbyte af gasen, men, emedan utvecklingen af vätgas starkt ökas, 

 får man dels en orenare gas, och dels visar den starkt pösande 

 massan stor benägenhet att tilltäppa röret. Sedan luften blifvit 

 utdrifven, upphettades hela röret på en gång under ett par mi- 

 nuter så att ungefär 10 % af gasen fick bortgå, hvarigenom största 



') En blandning af helium med '/2 ^°'- kväfve eller syre (således innehållande 

 nära 20 % He.) ger icke längre några heliumlinier i Geisslers rör, men väl 

 om gnistan får slå genom blandningen vid atmosferstryck. 



