424 GYLDÉN, OM OJBMNHETER I PLANETERS RÖKELSER M. M. 



fullkomligt illusoriska resultat. Att utveckla funktionen Q^ efter 

 potenserna af T synes deremot icke föranleda någon olägenhet, 

 hvilket beror derpå, att T der ingår i argumenten multiplicerad 

 med en liten qvantitet. 



Karaktären af det resultat, man vinner, då T bibehålies inom 

 argumenten hos termerna i X^, kan emellertid öfverskådas, äfven 

 om man förenklar den förelagda likheten derhän, att densamma 

 endast innehåller en enda term, inom hvars argument T bör 

 bibehållas. Jag skall derföre tillåta mig denna förenkling här, 

 der det endast gäller att på möjligast direkta väg återfinna re- 

 sultatets allmänna drag. Dessutom skall jag inskränka antalet 

 termer i Q^ till endast två, hvilket för mitt nuvarande ändamål 

 är tillräckligt. 



Vår likhet blir då den följande: 



(1) -—; = — Ä sin (G + sT) — a, sin B^ — a.-, sin H^ , 



der jag för korthetens' skull bortlemnat index f^, samt infört 

 beteckningarna 



G = 2lv + 2B, 



H^ = o^v — h^ , 



H^ = Ö^V + ^2 . 



Koefficienterna g^ och o^ antager jag härvid vara mycket 

 små qvantiteter, så att resultatet af en linear integration [an- 

 vändande af den i början anförda formeln] kan uppgå till högst 

 betydliga belopp. 



Behandlingen af likheten (1) inleder jag nu medelst alldeles 

 samma operationer, som förklarades i »nouvelles recherches», 

 d. v. s., jag sätter: 



samt bestämmer Zq ur likheten 



