519 



Ol'versigt af Kongl. Veteiiskii])s-Akii(l('iiiieiis l'^örhiuulliiignr IHÖf). N:o ^i. 



Stocklidlii!. 



Kärlväxtfloran på Visby ruiner. 

 Af C. A. M. Lindman. 



[Meddeladt den 9 Oktober 1895 geuom V. B. Wittrock.] 



De tornänista olikheter, genom hvilka Gotlands natur skiljer 

 sig från det svenska fastlandets, äro: dess ö-klimat och dess 

 kalkstensgrund. Båda dessa naturförhållanden äro fordelar för 

 den gotländska vegetationen. På gynsamma lokaler frambringar 

 Gotland lundar och skogsängar, som genom sin yppighet och 

 sydländska karakter öfverträfFa dem, hvilka Sverige eger i de a 

 fastlandet spridda kalktrakterna, och namnet »Östersjöns pärla» 

 är berättigadt, äfven om blott öns flora tages i betraktande. 



Men Gotland har äfven betydliga hedar. Hela öns yta 

 har i det närmaste samma nivå öfver hafvet, och en ofiuktbar, 

 sandblandad jordmån gör slätten på flere ställen till en verklig 

 alfvar, under det å andra ställen (t. ex. i staden Visbys om- 

 gifningar) själfva den jämna, horisontela kalkplatåen träder i 

 dagen. Dessa lokaler äro vatteniösa och soiöppna, ofta äfven 

 vindöppna växtplatser, som blott kunna frambringa en småväxt 

 vegetation, hvilken bildar ringa mylla, liksom ej heller kalkstens- 

 hällen själf förvittrar till lösa jordlager. Regnvattnet afrinner 

 och afdunstar därför snart. Gotlands regnmängd är dessutom 

 obetydlig, åtminstone under vår och försommar, såsom synes af 

 följande jämförelse (uppgifterna benäget meddelade från Meteorolo- 

 giska Centralanstalten i Stockholm): 



