ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 8. 521 



stundom lika tät och frodig som på hvilken annan ruderat-|)lats 

 som holst; en ofta fotsdjup mylla vittnar om florans obestridda 

 herravälde sedan århundraden tillbaka öfver sin högtbelägna stånd- 

 ort. Myllans uppblandning med sand, kalkdam, tegelstensbitar 

 m. m. utvisar dock, att den lösa jordmånen erhållit tillökning 

 dels från marken genom vindar och stormar, dels från de åldriga 

 luinernas byggnadssten och murbruk. Att det likväl är växt- 

 ligheten själf, som mest bidragit till de tjocka lagren af lös jord, 

 ses t. ex. i öfversta våningen af tornet på S:t Lars' ruin; här 

 inneslutes ett fyrkantigt rum af tornmurarne på betydlig höjd 

 öfver marken, men den mylla, som hopat sig, är mycket djup, 

 och ur detta tornrum höjer sig, ehuru till ^/g af sin höjd dold 

 bakom murarne, den största af de på Visby ruiner förekommande 

 växterna, en 8 m. hög o.vel med två stammar af 20 cm. genom- 

 skärning. Det artrikaste och mest vidsträckta växtsamhället 

 befinner sig ofvanpå de till största delen bibehållna hvalfven af 

 S:t Nikolaus (en 67 m. lång, 3-skeppig kyrka); ungefär 12 m. 

 öfver gatan finner man där en verklig ängsbacke af gräs och 

 örter, delvis täckt med täta snår af buskar och små löfträd. 

 A denna ruin träffas i det närmaste samtliga de arter, som i 

 det följande uppräknas. 



Äfven å lodräta väggar ses ej sällan en riklig vegetation, 

 om också glesare än på de nyss anförda ställena. Det är natur- 

 ligt, att dels remnor ocli hål, dels fogarne mellan kalkstens- 

 blocken lätt skola erhålla en jordmån af dam, sand eller mylla, 

 tillräcklig för högre växter, både örter och buskar. Detta är 

 isynnerhet fallet å murarnes nedersta delar. En kalkstensmur 

 är till sin natur föga olik Gotlands lodräta kalkstensklippor med 

 deras tydliga, vågräta skiktning. En sådan klippvägg, den s. k. 

 »klinten», förekommer inne i själfva Visby i stadens högre be- 

 lägna del. Liksom växter af olika slag, föregångna af de mull- 

 bildande mossorna, kunna rota sig i springorna mellan kalkstens- 

 klippans naturliga skikt, likaså finna de mellan murarnes sten- 

 plattor, isynnerhet nära jorden, en växtlokal, som blott omärkligt 

 skiljer sig från gruset eller myllan nedanför själfva murens fot. 



