ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 8. 543 



nivån i det smala röret ändrade sig på samma gång betydligt ') 

 (en gång 13 cm.). Sedermera fortgick frysringen mycket lätt 

 och fick fortgå, tills kvicksilfret nått mynningen af röret. Isen 

 ändrade småningom utseende och öfvergick rundt om recipienten 

 till en klar homogen massa med jämn begränsningsyta utåt. 

 Det rör, genom hvilket kvicksilfret skulle ledas ut från kalori- 

 metern, blef derpå insatt. Detta var i ena ändan inslipadt i 

 kalorimeterröret (se figur 1) och i den andra försedt med den 

 af ScHULLER och Wartha angifna spetsen. För att erhålla 

 denna afsmältes ett glasrör med 1 mm. inre diameter, och den 

 afsmälta ändan afslipades, tills en öppning på några tiondels 



Ft^.-h-. 



Fi^.5. 



millimeter uppstod. Närstående figur 4 i genomskärning och i 

 förstorad skala torde gifva en föreställning om dess utseende. 

 Afledningsröret bör kunna insättas i kalorimetern så, att ej 

 någon luft stannar mellan glaset och kvicksilfret. Att fullt ex- 



') Om röret ej är för trångt och sätter för stort hinder mot den plötsliga vo- 

 lymförändringen, synes mig att man ej behöfver frukta för kalorimeterns 

 sprängning vid det kritiska tillfället för frysningen, då man följer Bunsens 

 metod, på grund af sjelfva sättet för isbildningen. Det torde ej sakna in- 

 tresse, om här anföras de orsaker, som vållat förolyckande bland de af mig 

 använda kalorimetrarna. På den första, jag använde, sprack det smala röret 

 nere vid kröken under upphettningen för att bortdrifva vattnet mellan kvick- 

 silfret och glaset, ett exemplar gick sönder vid fyllningen, och en tredje, 

 som begagnats en längre tid, sprang sönder alldeles af sig sjelf utan någon 

 yttre anledning, nedsatt som den var i nollgradigt vatten. 



