548 SVENSSON, OM BUNSENS ISKALORIMETER. 



på röret höjas eller sänkas och således trycket regleras. Häri- 

 genom erhölls en i det närmaste konstant nollpunkt. Hos den 

 andra kalorimetern inträdde dock efter en tid en förändring, så 

 att en kontinuerlig frysning, som dock var reguliär, pågick inom 

 den. Denna förorsakades påtagligen genom förorening af vattnet 

 i bägaren, något som lätt kunde inträffa vid den ofta förekom- 

 mande användningen af köldblandningar. 





Fi0. 7. 



Då jag nu redogjort för 

 de allmänna anordningarna 

 vid kalorimetern, återstår att 

 visa, huru den användes för 

 bestämning af ångbildnings- 

 värmet. Den vätska, som 

 skulle undersökas, infördes i 

 kalorimeterns recipient ge- 

 nom ett 7 mm. vidt glasrör, 

 i ena ändan utblåst till en 

 kula med tunna väggar och 

 med ungefär 17 mm. dia- 

 meter. Två olika sådana försöksrör användes (se fig. 7), afhvilka 

 dock (1) endast i några få experiment. Det ena (1) var i andra 

 ändan böjdt, och öfver denna kunde skjutas en kautschukslang, 

 som sedan ledde till ett med kran försedt glasrör. Det andra 

 (2) var rakt och försedt med en inslipning, i hvilken ett glasrör 

 med kran kunde lufttätt insättas. Från detta gick rörledningen 

 antingen till en kolf, nedsatt i en köldblandning, eller till rör 

 med koncentrerad svafvelsyra. Härifrån gick en ledning till en 

 luftpump, som antingen var en stöfvelluftpump eller kvicksilfver- 

 luftpump. Genom ett sidorör stod ledningen i förbindelse med 

 en manometer. Kalorimeterrecipienten var till en del fylld med 

 kvicksilfver, som, när röret var nedsatt, steg till något öfver 

 midten af densamma. Om nu röret blifvit fyldt med en lämplig 



