ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖKIf ANDUNGAR 1895, N:0 8. 54!) 



kvantitet vätska och vägts, sedan dess väggar invändigt torkats, 

 antingen genom lindrig uppvärmning eller med en toir linnelapp, 

 samt det med kran försedda röret lufttätt vidfogats, nedfördes 

 det i kalorimetern, der det fasthölls medelst en kork, och sattes 

 i förbindelse med luftpumpen. Sedan tunnan fyllts med snö och 

 kalorimetern lem näts tillräcklig tid för att komma i sitt normala 

 tillstånd, var experimentet färdigt att börjas. Kranen öppnades, 

 luftpumpen sattes i gång .och trycket nedbragtes under ångans 

 maximitension vid O" så mycket, att den inträdande öfverdestil- 

 leringen af vätskan blef tillräckligt hastig. Denna hastighet hade 

 förut undersökts och bestämdes närmare under försöket genom 

 att tid efter annan ombyta kvicksilfverkoppar och väga dem. 

 Dä all vätska kunde anses ha destillerat öfver, stängdes kranen, 

 och efter en kvarts timme antogs temperaturen inom kalorime- 

 tern utjemnad, hvarpå sista koppombytet och vägningen gjordes. 

 Emedan försöken utfördes i ett mindre, oeldadt rum, med en 

 temperatur (2' — 7°) mellan det närgränsande rummets och yttre 

 luftens, var det möjligt att genom iuftvexling åstadkomma samma 

 temperatur vid sista koppombytet som vid det första, så att 

 kvicksilfret i röret utanför kaiorimetern vid begge tillfällena också 

 hade samma temperatur. Den värmemängd, som åtgått för ång- 

 bildningen, mättes genom den tillökning i vigt, kvicksiifverkop- 

 parna undergått, med en liten korrektion för kalorimeterns till- 

 stånd. Utträngdes nämligen på n^ minuter strax före experi- 

 mentet Oj mg. Hg. och på 7i^ min. strax efter experimentet o^ 

 mg. Hg., så blir korrektionen för de n minuter experimentet varar: 



n la, aA 



Detta förusätter således, att jag observerat kalorimeterns gång 

 före och efter experimentet, hvilket ock till en början gjordes. 

 Ett annat sätt att bestämma korrektionen användes vid de se- 

 nare försöken. Emedan kalorimeterns gång visade sig regel- 

 bunden, så länge kalorimeterrörets spets ej höjdes eller sänktes, 

 bestämdes den genom att väga den mängd Hg., som utträngdes 

 under en längre tid (en natt, ett dygn eller mer). Härur be- 



