606 GYLDÉN, ANGÅENDE SMÅPLANETER. 



tären af en mycket långsträckt ellips, såvida denna bana ej 

 rent af antager en sådan form, att himlakroppen kastas ut ur 

 solsystemet. 1 förra fallet skulle luckorna vara endast apparenta, 

 men sannolikheten att påträffa en asteroid i en sådan lucka vore 

 i alla händelser högst obetydlig. I andra fallet åter, d. v. s. 

 om ett system, bestående af solen, Jupiter och en asteroid med 

 en medelrörelse, som i det närmaste vore kommensurabel med 

 Jupiters, icke skulle kunna vara stabilt, då skulle afbrottet vara 

 verkligt, och man kunde aldrig förvänta att finna en asteroid 

 med en sådan medelrörelse. 



Ledamoten af franska institutet, Herr Callandreau liar 

 undersökt dessa förhållanden, och dervid kommit till resultat, 

 som till sina väsentliga delar synas innebära en riktig förklaring 

 till de omtalade luckornas förekomst. Jag skulle vilja sönder- 

 dela detta resultat i tre punkter, för att sedermera lättare kunna 

 granska innebörden af detsamma. Herr Callandreau har så- 

 lunda funnit: 



1) Att mycket stora ojemnheter i asteroidernas rörelser 

 kunna uppstå genom Jupiters inverkan, för så vidt förhållandet 

 emellan medelrörelserna tillräckligt närmar sig förhållandet emel- 

 lan två hela och derjemte små tal. (Herr Callandreau har 

 egentligen endast undersökt det fall, då asteroidens medelrörelse 

 är nära dubbelt så stor som Jupiters, men äfven den 6:te Sa- 

 turnusdrabantens inverkan pä den 7:de, ett fall, der medelrörel- 

 serna i det närmast förhålla sig såsom 3 till 4.) 



2) Att systemet af de tre kropparna: solen, Jupiter och en 

 asteroid under sådana förhållanden ej är stabilt. 



3) Att zon, inom hvilken stabilitet ej kan ega rum, faller något 

 utanför den cirkel, hvars radie motsvarar ett exakt kommensurabelt 

 förhållande emellan asteroidens och Jupiters medelrörelser. Men 

 om den störda kroppen ligger längre från centralkroppen än den 

 störda, blir förhållandet motsatt. Instabilitetszonen ligger i detta 

 fall närmare centralkroppen än kommensurabiltetscirkeln. 



Emot Herr Callandreaus härledning af dessa resultat skulle 

 man emellertid kunna göra några invändningar, hvilka visser- 



