ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 0. 607 



ligen icke träffa det väsentliga af dem, för sä vidt de ondast 

 afse att lemna en förklaring öfver de notoriskt förekommande 

 afbrotten i småplaneternas jemna fördelning i olika afstånd, 

 samt att framvisa instabilitetszonens läge med hänseende till 

 kommensurabilitetscirkeln. Deremot synes det visserligen som 

 om man, genom att använda en annan undersökningsmethod än 

 den af Herr Callandreau begagnade, skulle kunna påvisa några 

 ej oväsentliga tillägg till denne astronoms resultat. 

 Dessa tillägg äro väsentligen följande: 



a) Att de ifrågavarande ojemnlieterna visserligen kunna 

 uppgå till ganska höga belopp, men att dessa ojeranheter dock 

 ej antaga huru stora värden som helst, äfven om den motsva- 

 rande lineära integrationsdivisorn försvinner. 



b) Att en planet, hvars medelafstånd faller inom en in- 

 stabilitetszon, visserligen måste antaga en mycket långsträckt 

 form, men att denna banas största afstånd från solen dock icke 

 utan vidare undersökning får förklaras växa utöfver bestämda 

 gränsor. 



c) att luckor i asteroidernas förekomst nödvändigt uppstå, 

 om förhållandet emellan Jupiters och asteroidens medelrörelser, 

 hvilka vi beteckna med n' och n har formen 



der i betecknar ett helt tal; 



att en sådan lucka ännu är ganska sannolik, om samma 

 förhållande har formen 



att förekomsten af en lucka ännu är sannolik, ehuru i mindre 

 grad, om komriiensurabiliteten har formen 



n' i — 3 



n i 



