ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRIIANDLINCIAR 1 895, N:0 !). 609 



massan; koefficienterna y,, y.,, ...</,, (/.^, . . . kunna dessutom 

 vara multiplicerade med någon af excentriciteterna och den ömse- 

 sidiga lutningen beroende faktor. Koefficienterna a,, a.^, . . . tänka 

 vi oss deremot, visserligen äfven de mycket små, men dock icke 

 på så sätt beroende af den störande massan, att de försvinna 

 med henne. 



Den oberoende variabeln v tänka vi oss visserligen beteckna 

 •den sanna längden i det instantana banplanet, men ingenting 

 hindrar att, om man så vill, låta denna variabel betyda asteroi- 

 dens medellängd, att ifrågavarande variabel således vore gifven 

 medelst formeln 



v = nt + c , 



der t betecknar tiden och c, en konstant. Det är öfverflödigt 

 att här utveckla de åtgärder, som blefve erforderliga, om denna 

 ändring af variabelns betydelse skulle vidtagas. 



Efter dessa förberedelser återgår jag till undersökningen af 

 likheten (1). För detta ändamål sätter jag: 



och sönderdelar härmed likhelen (1) i tvä andra, hvilka jag kan 

 välja på följande sätt: 



(2) ^ + (1 - ^^^ - S/^^3^')(?) - ß.iQf --- 



. . . ., 



(3) 1^ + (1 _ ^, _ 3ß,(Qy)R - ß,R' = 



-^lC0S((l~(7,)ü — ^,) 



Ur likheten (2) erhålles då de elementära termerna, hvaremot 

 de icke elementära termerna erhållas ur likheten (3). 



Vår undersökning gäller nu det fall, då en icke elementär 

 term, i följd af integrationsdivisorns litenhet, växer till sådant 

 belopp, att densamma icke allenast blir jemförlig med de ele- 



