ÖFVERSIGT AE' K. VETBN8K.-AKAI). FÖRHANDLINGAR 1895, N:0 J>. (147 



Dä nu p kan negligeras i jämförelse med Q samt vinkeln 

 a städse är liten, uppgående högst till T, sa kan man sätta 

 sin a = tg (X samt tg ?, a — .', tg «. Härigenom erhälies: 



I Qr t g -a + Qs tg a — Fö = 0; 



häraf synes, att relationen mellan tg « och // i rätvinkliga ko- 

 ordinater representeras genom en parabel. Löst med afseende 

 på tg «, ger denna eqv. som hrukbart värde på tg«: 



tg« = + 1/ __ . 2 - • 4^ . 



Äro nu Q, b, v samt tg « för ett visst värde på p bekanta, 

 kan tydligen s beräknas och härmed äfven den kurva konstrueras, 

 som anger förhållandet mellan p och tg «. För det utförda ex- 

 emplaret af instrumentet var: 



Q = 2300 mg, 

 b = 46,7 mm, 

 r = 2,81 mm, 



och för 1 m afständ mellan spegel och skala erhölls för 0,2 

 mg ett utslag ä skalan af 22 mm, hvarför således i detta fall 

 tga = 0,011. Genom insättning af dessa värden i ofvanstående 

 eqv. fås: 



s =. 0,3542 mm. 



Eqvationen kan derför skrifvas: 



tg « = — 0,1260 + I 0,01589 + 0,01447 -p . 



Dä vi emellertid vid denna beräkning negligerat inflytandet af 

 kokongtrådarnas stelhet och antagit vridningsaxeln, på hvilken 

 trådarna upprullas, fullt cylindrisk — ett antagande, frän hvilket 

 förhållandena i verkligheten naturligtvis mer eller mindre afvika 

 — torde det vara lämpligt att på empirisk väg kontrollera riktig- 

 heten af den genom nu funna formel beräknade kurvan. Detta är 

 äfven lätt gjordt; man behöfver härför blott affin metallträd af- 

 klippa små stycken så lika som möjligt och vägande omkring 0,2 

 mg stycket. Man iakttager nu vågens utslag för hvar och en af 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1895. Årrj. 52. N:o 9. 4 



