ÖFVEUSIGT AP K. VETEN«K.-AKAD. FÖlllf ANI>LIN(JAK 181)5, N:0 9. ^JTf) 



tvenne typer, med hvilka saiiiina türliällande egor rum, nämligen 

 dels amidosyrorna, t. ex. glykokoll NH2CH2CO2H, dels betainerna, 



/CH2C0.J1 



t. ex. det esentlisa betainet, som kan skrifvas (C11..),N\ " " ; 



(i själtVa verket är betain liksom tetin troligen anhydrid). Uessa 

 båda klasser af föreningar förhålla sig ganska olika. Hos glyko- 

 koll hafva både den basiska och den sura gruppen kvar 

 sin karaktär. Man kan erhålla föreningar af följande typer: 



H 



/NHo — CHoCOoH. hvilka äro syror så väl som salter, 



Ac' - - - • 



NHoCHoCÖoMe, (Me -- en metallvalens eller envärdig positiv ra- 

 dikal), salter hos hvilka aniidogruppen har kvar sin basiska 



H 



funktion samt ^NHoCHoCO.,Me, hvilka äro verkliga salter. 



Ac 



Betain däremot är en ensyrig bas och ger med syror föreningar 



/CHoCOoH 



(CH3)3N<^ " " , hvilka äro neutrala salter, och i hvilka 



^Ac 



/CH.CO.K 



karboxylens väte ej är ioniserbart. (Föreningar H3N\ 



äro visserligen framstälda, men ej ur vatten lösning). 



Vid undersökning af tetinernas förliållande i nämda hän- 

 seende visar sig, att de, oaktadt deras formel visar den största 

 analogi med betainets, likväl ansluta sig till glykokoll, ett för- 

 hållande, som väl endast kan bero därpå, att komplexen R2S = 

 har betydligt mindre basiska egenskaper än komplexen R3N = . 

 Redan Crum Brown och Letts angifva, att tetinernas lösning 

 reagerar neutralt, salternas däremot surt, och att de senare lösa 

 metallhydrat o. s. v. De därvid uppkomna produkterna hafva 

 de ej kunnat isolera, med undantag af bromblyföreningar, af 

 hvilka ett ganska stort antal blifvit framstälda, hvilkas formler 



/CH2CO 



Crum Brown och Letts skrifva sålunda: RjS^ y + 



/CH.COoPbBr 



(2 — 5)PbBr2 ehuru eventuellt äfven formlerna R2S<r ' " + 



Jtsr 



