ÖFVERSIGT AP K. VETBNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1895, N:o J). 701 



han aiifört für dess existens vara af den beskaffenhet, att de 

 fordra en vederläggning eller bekräftelse. 



Det mineral, ur hvilket Hermann franistält sitt neptunium, 

 hade erhållits från Iladdam, Connecticut. Mineralet sönderdela- 

 des med kaliumbisulfat, metallsyrorna behandlades med svafvel- 

 amonium och klorvätesyra samt upplöstes i fluorvätesyra, hvar- 

 efter surt fluorkalium tillsattes. Lösningen afdunstades upprepade 

 gånger till kristallisation. Den återstående mycket sura moder- 

 luten utspäddes med vatten och försattes med natronlut i öfver- 

 skott. Dervid erhölls en amorf fällning, som enlig Hermann 

 skulle vara ett natriumsalt af neptunium, under det att natrium- 

 niobat dels skulle förbli löst, dels skulle utfalla såsom en kri- 

 stallinisk fällning, som löser sig vid kokning med vatten. Nep- 

 tuniums atomvikt är af Hermann bestämd till 118,2 (H = 1). 



Redan a priori är det sannolikt, att niob skall förhålla sig 

 på detta sätt. Det bör nemligen bildas dels kristalliniskt lösligt 

 alkalifluoniobat, dels amorft olösligt alkaliniobat. För att kon- 

 trollera detta antagande har jag följt Hermanns föreskrifter. 

 Jag har tyvärr ej haft till mitt förfogande samma mineral som 

 han användt, utan sett mig nödsakad att inskränka min under- 

 sökning till euxenitsyror. 



Vid tillsatts af natronlut afsatte sig en amorf fällning, som 

 afryktes med koncentrerad svafvelsyra. Den så erhållna metall- 

 syran öfverfördes på vanligt sätt i oxiklorid, hvilken analyserades. 

 Under förutsättning att denna har sammansättningen ROCI3 be- 

 räknades ur analysen metallens atomvikt till 95,7, således 1,7 

 högre än den af Marignac funna atomvikten för niob. Ana- 

 lysen utfördes på det sätt, att den i ett med kväfgas fyldt glas- 

 rör insmälta kloriden efter vägning uppsamlades i vatten, som 

 blifvit försatt med amoniak i tillräcklig mängd för att binda all 

 kloren. Dervid bildades ett tjockt gelé, som äfven efter kok- 

 ning syntes omöjligt att filtrera. Vid tillsats af amoniumnitrat 

 öfvergick emellertid niobsyran till en flockig fällning, som med 

 lätthet kunde uttvättas med amoniumnitrathaltigt vatten. Här- 

 igenom undveks den nödvändigheten att för öfverförande af niob- 



