704 LARSSON, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER NIOB I. 



detta i rent tillstånd. Det är lätt att inse, att de ju längre 

 kristallisationen fortgått måste ha fått allt surare salter och 

 äfven efter omkristallisationen måste en senare fraktion ha varit 

 surare än en föregående. Detta förhällande har naturligtvis så 

 inverkat på bestämningarna att atomviktsserien visar en steg- 

 ring. Otvifvelaktigt har väl titan, såsom äfven Krüss och 

 Nilson antagit, varit orsaken till de i de första fraktionerna 

 erhållna låga talen. Förklaringen till den minskning af atom- 

 vikterna, som inträdt efter den 8:de fraktionen, är troligen att 

 söka deri, att större delen af nioben redan blifvit aflägsnad och 

 att surt fluorkalium utkristalliserat. 



Innan jag öfvergår till det egentliga ämnet för mitt med- 

 delande vill jag äfven något beröra en afhandling med titeln 

 »Versuche mit den Oxyden von Columbium und Tantal»,^) som 

 på sista tiden publicerats af Smith och Maas. Som synes af 

 afhandlingens titel, hafva författarne upptagit det äldre namnet 

 columbium i stället för niob. Då det sistnämda vunnit burskap 

 i litteraturen och det således måste förorsaka oreda att utbyta 

 det mot något annat, är det helt säkert prioritetsskäl, som för- 

 mått dem härtill, liksom förut Clarke af detta skäl upptagit 

 namnet columbium. Det är emellertid ej alls odisputabelt att 

 detta har prioritet. Wollaston påvisade år 1809, att Hatchets 

 columbium och Ekebergs tantalum, som några år förut af nämda 

 personer upptäckts, voro identiska. Anda till år 1844 gjorde 

 sig den uppfattningen gällande, att man här hade att göra med 

 endast en metall. Nämda år fann RosE, att det s. k. colum- 

 bium eller tantalum utgjordes af två metaller. För den ena af 

 dessa bibehöll han namnet tantalum, den andra benämde han 

 niobium. Då således columbium före RosES tid ej bevisligen 

 användts såsom benämning på sistnämda metall i rent tillstånd, 

 utan alltid utan åtskilnad afsett tantal och niob, finnes ej något 

 skäl att nu återupptaga detta namn. 



Smith och Maas hafva framstält en klorförening med 

 niob, hvilken de gifva den mycket egendomliga formeln 

 ') Zeitschr. f. Anorg. Ch. 7, 96. 



