S22 ENESTRÖM, OM VÄRDET AF EN ENKEKASSAS FÖRPLIKTELSER. 



tab. 1; dock bör, oin möjligt, vid uträkningen af talen i andra 

 kolumnen hänsyn äfven tagas till sannolikheten att afgå i förtid. 

 Därefter söker man för enkorna konstruera en afgångstabell, i hvil- 

 ken hänsyn är tagen både till mortaliteten och sannolikheten att ut- 

 träda ur kassan på grund af nytt gifte. Har tjenstemännens pen- 

 sionsrätt varat sä länge, att alla årsklasser äro representerade bland 

 de pensionerade tjänstemännen, är tillvägagåendet sedan ytterst 

 lätt. Man beräknar nämligen ur den första tabellen dels antalet 

 årligen nytillkommande enkor, dels männens medelålder vid döds- 

 fallet, samt drager från det sista talet medelåldersskillnaden 

 mellan de gifta delägarne och deras hustrur. Har man på detta 

 sätt funnit, att de nyblifna enkornas antal är E och deras medel- 

 ålder t år, samt angifver afgåugstabellen, att vid a; års ålder 

 finnas kvar ej. enkor, blifva de successiva antalen enkor 



JE, 



E 



e' 



et 

 et + et + i + St + i 



Lagen för dessa tal är tydlig; de tillväxa i to — t år, där lo ut- 

 märker den högsta förekommande åldern i enketabellen, samt 

 antaga från och med {lo — ^):te året det konstanta värdet^) 



et + et + i + . . . + e^a 



Har däremot tjänstemännens pensionsrätt ännu icke varat så 

 länge, som ofvan förutsattes, blir tillvägagåendet något mera in- 

 veckladt, enär E och t nu icke längre äro desamma från år 

 till år. Man kan då förfara så, att man med ledning af den 

 första tabellen samt med användande af medelåldersskillnaden 

 mellan de gifta tjänstemännen och deras hustrur beräknar för 



') Den olägenhet vid den ursprungliga metoden, som å sid. 809 — 810 påpekats, 

 nämligen att enkoruas antal först för n = co uppnår sitt gränsvärde, är således 

 icke beroende på sakliga förhållanden, utan på det mindre riktiga antagandet, 

 att fl kan betraktas såsom konstant. 



