o6 V ESTERGKEN, SVERIGES SPHiEROPSIDEER. 



dem är alltför osäkert, och man kan i detta fall pä sin höjd 

 uttala en gissning. Den säkraste metoden är att genom kulturer 

 söka förmå det ena stadiet af svampen att öfvergå till det andra. 

 Sphseropsideerna kunna dock på detta sätt i likhet med hyfo- 

 myceterna endast sällan förmås att bilda ascus-stadiet; däremot 

 har man något oftare lyckats att genom utsådd af ascosporer 

 framkalla ett conidie-stadium, som dock vanligen blir en hyfo- 

 mycet. 



För närvarande måste därför spermogonie-stadierna be- 

 skrifvas såsom själfständiga svampar, sphaeropsideerna, till dess 

 samhörigheten med deras respektive ascus-stadier blir påvisad, 

 på samma sätt som secidie-stadiet af en urediné, hvars utveck- 

 ling i öfrigt är okänd, ad interim plägar uppställas som egen 

 art. Men liksom en del uredineer för alltid synas ha stannat 

 på aecidie- eller uredo-stadiet — blifvit »reducerade» — eller 

 endast mycket sällan utveckla teleutospor-generationen, så måste 

 man antaga, att en måhända ej så obetydlig del af ascomyce- 

 terna antingen helt och hållet förlorat sitt ascus-stadium eller 

 endast undantagsvis utbilda detta. Såsom exempel på, att vissa 

 ascomyceter endast sällan utbilda ascus-generationen, vill jag här 

 blott påminna om det allbekanta förhållandet med Sphcerotheca 

 pannosa (Wallr.) Lév., hvars conidie-stadium, Oidium leuco- 

 conium Fr., är en allmän skadeparasit på odlade rosor, men 

 hvars ascus-stadium sällan finnes utbildadt. . Sphoeropsideen 

 Psilpspora Quercus Rabh. förekommer ytterst allmänt på barken 

 af unga ekgrenar, under det att ascus-stadiet, Dichcena quercina 

 Fr., endast ett par gånger, blifvit anträffadt. 



.Allt sedan Elias Fries' dagar har man i värt land föga 

 uppmärksammat Sphaeropsideernas talrika grupp. I de samlingar 

 af micromyceter, som jag gjort, har jag påträffat många i vårt 

 land ej förut observerade former liksom äfven en del för veten- 

 skapen nya. Jag vill för denna gång inskränka mig, till att 

 offentliggöra beskrifningarna pä dessa senare, i hopp om att i 

 en framtid äfyen bli i tillfälle att göra en sammanställning af 

 det viktigaste bland de öfriga. 



