ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, NIO 3. 107 



Fastmera syntes tvenne omständigheter tala för, att de afsiktligt 

 blifvit gömda i barken för att framdeles användas. Den ena 

 omständigheten var den, att kornen sutto alldeles för djupt för att 

 kunna vara sådana, som blifvit fastsatta för att omedelbart för- 

 täras. Den andra var, att de ofta förekommo på sådana fläckar, 

 där det var mossa, och hvilka naturligtvis ej alls varit lämpliga 

 om det gällt att sätta fast kornen för ett omedelbart sönder- 

 hackande. Tvärtom skulle mossan härvid vara i vägen, medan 

 den däremot kunde tjena till att dölja kornen. Båda förhållandena 

 talade för, att kornen gömdes i barken för framtida användning. 



De iakttagelser, jag haft tillfälle att göra 1896, samt de 

 upplysningar jag i samhand därmed af annan person erhållit, 

 synas med bestämdhet tala för riktigheten af denna uppfattning, 

 hvilken ytterligare bestyrkes genom en äldre uppgift i litteraturen, 

 till hvilken jag längre ned skall återkomma. 



Den 30 september 1896 gjorde jag jämte professor G. La- 

 gerheim, docenten G. Andersson, d:r N. Hartz från Köpen- 

 hamn m. fl. en botanisk utflykt till Nacka utanför Stockholm. 

 Vid Nackanäs värdshus fann jag då hafreplantor i tvenne ekar, 

 under alldeles samma förhållanden som vid Hesslö, och vid 

 Nacka kvarnar iakttogos sådana äfven på en lönn, en björk och 

 en al (Alnus glutinosa L.), hvilket sistnämnda träd förut icke 

 varit representeradt i mina anteckningar om plantornas förekomst. 



Det må här anmärkas, att senhösten gifvetvis är den bästa 

 tiden för iakttagelser af nu berörda slag. Ty dels har ju nöt- 

 väckan då öfverallt på fälten tillgång till mogen hafre, dels 

 föranleder den då vanligen fuktiga väderleken, att kornen lätt 

 gro. En regnig vår torde dock äfven vara gynnsam för iakt- 

 tagelserna i fråga. För öfrigt skola vi snart finna, att hafre 

 icke är det enda sädesslag, som af nötväckan på anfördt sätt 

 planteras i träden. 



I slutet af oktober gjorde jag ett besök hos brukspatron G. 

 Reutercrona på Skattmansö i Upland, i och för ytterligare 

 undersökning af den intressanta fossilförande ancylusleran vid 

 därvarande tegelbruk. Den 29 iakttog jag, vid en hastig vand- 



Öfvers. af K. Vel.-Akad. Förh. 1897. Arg. 54. N:o .?. 2 



