ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, N:0 3. 109 



enda, hvilken var en kornplanta, och anmärkas må, att detta 

 sädesslag jämte ha fre odlats just på de närmast belägna fälten. 

 Äfven här varierade antalet plantor; medan jag pä somliga träd 

 endast såg en enda, funnos däremot på andra flere stycken. 



Inalles har jag sålunda hösten 1896 iakttagit sädesplantor pä 

 jämt 100 träd. Plantornas antal har utan tvifvel uppgått till 

 några hundra, men jag har såsom nämndt icke räknat dem. Helt 

 visst skall man litet hvarstädes, sedan uppmärksamheten väl 

 riktats häråt, träffa sädesplantor under liknande förhållanden. 



Redan dessas ymniga förekomst synes mig ådagalägga, att 

 det icke längre kan vara tal om, att kornen kvarglömts af nöt- 

 väckan eller af henne kvarlämnats då hon blifvit skrämd. Utan 

 torde man i stället böra antaga, att de fullt afsiktligt instoppats 

 i barken, för att där förvaras för kommande behof. Alldeles 

 afgörande för denna fråga synes mig förekomsten af hveteplan- 

 torna i träden vid Skattmansö vara. Ty om det också är nöd- 

 vändigt för nötväckan att kila fast hafrekornen, för att kunna 

 hacka sönder agnen och komma åt kärnan, så är ju detta 

 för de nakna hvetekornen icke längre gällande. Och dessa äro 

 väl ej heller så stora, att hon behöfver sönderhacka dem för 

 att kunna svälja. Men är så icke förhållandet, då återstår ju 

 intet annat än att antaga, att hon stoppar in hvetekornen i 

 springorna för framtida behof. Och då gäller detsamma äfven 

 hafre och korn. Jag vill för öfrigt nämna, att sedan jag med- 

 delat mina senaste iakttagelser för Kolthoff, har denne munt- 

 ligen sagt mig, att saken naturligtvis gestaltar sig helt annor- 

 lunda nu, sedan man kommit underfund med, att sädeskorn i 

 träden förekomma till den mängd, som mina iakttagelser visa. 

 Han tycktes därföre icke numera ha något emot den förklaring, 

 som ofvan lämnats. 



Det finnes äfven en annan omständighet, som talar härför, 



och det är nötväckans beteende, då hon hålles i fångenskap i 



ett rum, där hon fritt får flyga omkring. »De stoppa då», säger 



J. F. Naumann, 1 ) »springorna mellan bräderna samt vid fönstren 



') Naturgeschichte der Vögel Deutschlands. 5. S. 390. Leipzig 1826. 



