112 NATHORST, NÖTVÄCKANS SÄDESPLANTERINGAR I TRÄDEN. 



Men i den utländska litteraturen har jag icke kunnat 

 finna ett enda hit hänförligt fall. De af Jaap iakttagna ofvan 

 omnämnda rågplantorna hafva påtagligen ej med nötväckans 

 sädesplanteringar att göra, och detsamma torde ej heller vara 

 fallet med en af Magnin ') omnämnd hveteplanta på en 

 »hufvudpil» i södra Frankrike, lika litet som de af Murbeck 

 iakttagna hafreplantorna på »hufvudpilar» i Skåne 2 ) äro hit 

 hänförliga. Sabidussi 3 ) har på en lind vid Klagenfurt iakt- 

 tagit en epifytisk majsplanta, en »spann» hög, men äfven den 

 förekom i en förgrening tillsammans med andra epifyter och ej 

 i någon barkspricka. 



Anmärkas bör, att man emellertid först på senaste tid, tack 

 vare professor Wittrocks initiativ, hos oss börjat fästa någon 

 uppmärksamhet vid den högre epifytvegetationen i Sverige. När 

 han började sina undersökningar, hade den svenska litteraturen 

 endast att omnämna ett enda hit hörande fall, men redan i sitt 

 första arbete kunde han uppföra ej mindre än 103 arter epifytiskt 

 förekommande kärlväxter, ett antal, som genom senare, ännu 

 icke publicerade iakttagelser nu torde hafva väsentligen ökats. 

 Det var detta arbete, som föranledde mig att anställa efter- 

 forskningar i samma riktning, hvarunder jag påträffade de första 

 hafreplantorna, hvilka å sin sida ledde mig till fortsatta spa- 

 ningar. *) Nu är det äfven i utlandet fallet, att hithörande 



in. höjd öfver marken utsköt ur denna klyfta ett tätt knippe af hafreplantor, 

 24 till antalet, ännu fasthängande vid sina respektive hafrekorn, som be- 

 funno sig på 1 dm. djup nere i springan mellan bark och ved. Plantornas 

 totala höjd från stråbasen var 25-30 cm. De voro med långa rötter mycket 

 starkt rotade i den genom förmultningen södersmulade ekveden». Såvida 

 dessa hafrekorn icke nedfallit i springan genom menniskors åtgöranden, hvilket 

 dock ej är sannolikt, enär stubben befann sig i ett snår, torde väl kornen 

 snarast blifvit förda till stället af någon mindre gnagare, som där anlagt sitt 

 förråd. 

 *) A. Magnin, Florule adventive des saules tétards de la region lyonnaise, p. 

 8. Lyon 1895. 



2 ) WlTTROCK, 1. C. 



3 ) H. Sabidussi, >Ueberpflanzen» der Flora Kärntens. Carinthia II, 84 (1894), 

 S. 180. 



4 ) Jag står äfven i förbindelse till professor Wittrock för hvad han meddelat 

 mig om den utländska litteraturen i ämnet. 



