120 BÄCKLUND, THEORIEN FÖR DE ELEKTRISKA STRÖMMARNE. 



verkan af (3) upphäfves. Athraosferen polariseras i J:s, rikt- 

 ning. Vid jordens dagliga rörelse ändras således oupphörligen 

 denna nya slags gruppering af luftpartiklarna till magnetiska 

 stafvar och denna oupphörliga växling i gruppering hindrar ath- 

 mosferen att verka inducerande af magnetisra i jordkärnan. 

 Axlarne för den af potential (3) uppväckta athmosferiska mag- 

 netismen böja sig i stället tangerande omkring jordskorpan. 



Men då uppkommer ingen verkan från (o) på magnetiska 

 partiklar i jordskorpans närhet. 



77. Termen (4) kunna vi skrifva sålunda: 



(A'\ Mr* d Id ll\\ 



■ ' J* dJ\äJ\r!j' 



Men vi förstå då lätt, genom jemförelse mellan (4') och (2), 

 som kan skrifvas såsom 



Mr 3 d |1\ 

 z/ 3 dJ\r]' 



att effekten af solpotentialen (4) håller sig till de magnetiska 

 stafvar med axeln J, som bildats af potential (2), och att den 

 hufvudsakligen består däri, att till en mycket ringa del magne- 

 tismen omkastas i närliggande element af närliggande magne- 

 tiska stafvar, i följd däraf att dessa sammanföras parvis, 

 eller sammanträngas. Men därför må äfven (4) komma att, 

 efterhand som dess ströminducerande verkan sträcker sig till 

 jordskorpan, sä förhålla sig som om det däri förekommande J 

 ändrade sig till J". Och efter som de magnetiska, skrufformiga, 

 stafvarne med axelriktningen J - — J" ej splittras af de höljen 

 af vattenånga och torr luft, som omgifva det fastare jordklotet, 

 så kommer ej något af den af (4) inducerade magnetismen ut på 

 dessa höljen. Det återstår dock att tänka efter livad som skall 

 hända, sedan (4):s inflytande sträckt sig ända till jordskorpan. 

 Vi kunna ej antaga, att polarisationen fortsattes inåt jord- 

 kärnan på det viset, att dess nya magnetism skulle tillsammans 

 med den nya i athmosferen blifva äquivalent med följande sy- 

 stem af tre enkla magnetiska lager: 



