122 BÄCKLUND, THEORIEN FÖR DE ELEKTRISKA STRÖMMARNE. 



■(12) + j ^- (3 cos rJ" sin g) — cos 6) sin d , 



•och af lagret (11) blott ett med yttätheten 



{13) — -; -t- (3 cos rJ" sin cp — cos 6) sin d . 



4:7V J* T 



Dessa två lager gifva tillsamman upphof till den följande po- 

 tentialen, som skall gälla för alla i athmosferen inskjutna mag- 

 netiska punkter (poler): 



][f a"ä Qj"ä 



(14) — g (3 cos rJ" sin cp — cos e) sin d ; 



-det är den potential, hvilken vi i den närmast föregående upp- 

 satsen betraktade såsom orsak till den årliga variationen af de 

 magnetiska elementen. Se n. 72. 



Att af lagren (10) och (11) endast qvarstå lagren (12) och 

 (13), förklara vi, i öfverensstämmelse med hvad vi sagt i n. 76 

 ■q ra ett liknande fall, pä så vis, att vi säga, att axellinierna 

 för specielt den del af den nya magnetiska polarisationen af de 

 athmosferiska partiklarne, som skulle finnas i närheten af jord- 

 skorpan, motsvarande det, som uteslutits af lagret (10), d. v. s. 

 (10'), böja sig tangerande omkring jordskorpan. Då uppkommer 

 ej något lager (11'), utan i stället för (11) erhålla vi endast 

 lagret (13). 



78. Det återstår nu blott att undersöka verkan af poten- 

 tial (5). Äfven härifrån skola strömmar uppväckas inom jord- 

 athmosferen; och denna därigenom så magnetiseras, att ytterligare 

 verkan af (5) upphäfves. Emedan här vi ha en daglig växling 

 af strömmar, t. o. ra. en fullständig växling under loppet af 

 ■endast en half dag, ha vi ej att vänta, att jordkärnan, dä dess 

 tillstånd antages nära stationärt, häraf influeras på samma vis 

 som athmosferen. Om de ifrågavarande strömmames natur sluta 

 vi af n. 30. Vi få ett strömsystem på athmosferens öfre gräns- 

 yta, äquivalent med ett magnetiskt dubbellager, hvars moment 

 skulle vara 



