ÖP VERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, N:0 3. 123 



25 Ma" 1 3 cos 2 rJ — 1 



(15) 7jg;-^r- r^T tr/f,: 



Äfven på de två höljen af vattenånga och torr luft, som om- 

 gifva jordskorpan, skulle måhända två dylika strömsystem upp- 

 komma, motsatta mot hvarandra i afseende pä strömmarnes 

 riktningar. Och det tör hända, att vi häraf erhålla en daglig 

 och äfvenledes en årlig variation af de magnetiska elementen 

 (deklination, horizontal- och vertikal-komponent af jordmagnetis- 

 men) för orter på jordskorpans öfre yta, hvilken blefve bestämd 



af potentialen 



. .. • • i: 



Mr- 

 (16) f — — cos Jz/ [3 (sin cp sin d + cos cp cos ö cos t) 2 — 1 



; : 

 — dit (sin cp sin d + cos cp cos å cos (t — 0)) 2 + x] . 



Här skulle st och ha samma betydelse som i n:o 31, 

 men kanske besitta andra talvärden. Ty det är genom helt 

 andra solvågor denna potential framkommer än den motsvarande 

 potential (14) i n:o 31. De vågor, som lemna sist nämnda po- 

 tential, åtfölja de dagliga värmevågorna, men de, som lemna 

 potential (16), äro de samma som äfven frambringa potential 

 (8) och som åtföljas af ett helt annat slag af värmevågor, näm- 

 ligen dem, som omtalats i n:o 45, 46, 63. Osannolikt är det 

 icke, att x = 1, = 0, ty de ifrågavarande vågorna följa de 

 magnetiska stafvarna med axelriktningen J — J" och dessa 

 stafvar fortsättas kontinuerligt genom de båda nämnda höljena. 2 ) 

 Men i fall x = 1, = 0, försvinner (16) identiskt och vi kunna 

 då lätt förstå, att genom de strömsystem, analoga med (15), 

 som erhållits på dessa höljen, har den genom (5) inducerade 

 elektriska strömningen i athmosferen blifvit afslutad, så att 

 under höljena ingen magnetisk verkan uppträder från (5), d. v. s. 

 den direkta verkan härifrån är upphäfd af den beskrifna, i ath- 

 mosferen uppväckta magnetismen. — 



') och de stå nästan stilla inom de lägre partierna af athmosferen, hvarest de 

 ha riktningen J". 

 Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. 1897. Arg. 54. N:o 3. 3 



