130 BACKLUND, THEORIEN FÖR DE ELEKTRISKA STRÖMMARNE. 



partiklar kunna bevaras lika under en längre tid och härför 

 ändras ifrågavarande: vännelagers axel «/hastigt till J" . Att 

 häraf ej uppstår en oupphörlig addition af värmelager på jord- 

 skorpan, beror därpå, att vågen från det af solen inducerade 

 lagret på athmosferens öfre yta är af motsatt karakter mot sol- 

 vågen och alstrar därför tvänne nya värmelager å ömse sidor- 

 om jordskorpan, hvilka, liksom de förra, direkt af solen alstrade 

 lagren, ha sina axlar till en början parallella med J, men sedan 

 parallella med J", och då, men ej förr, neutralisera dessa lager 

 de föregående, såsom äfven motsatta mot dem i afseende pä os- 

 cillationerna. Naturligtvis räkna vi med absolut samma A för 

 nämnda våg från det öfversta athmosferiska lagret som för den 

 solvåg, som gifvit oss såväl detta lager som de två först be- 

 traktade på jordskorpans två ytor. 



Vi tänka alltjemt, att jordens uppvärmning tillgått så som 

 dess magnetisering (n:o 74) med tillägg af att jordskorpan upp- 

 värmes och polariseras af luften och af jordkärnan. — Tillkommer 



3:o en potential i afseende på jordskorpans värme. — Vi 

 hade (n:o 50, 51) 



m 



(22) X — jr r cos rJ" sin mt 



till att vara den potential, som inducerar det ifrågastående vär- 

 met. Den samma härrör från de båda värmelagren med axel- 

 riktningen ./", som, enligt hvad nyss utvecklades, finnas å ömse 

 sidor om jordskorpan, och dessas potential i afseende på jord- 

 skorpan blir således 



(c) | l — g- rri 'a' 



Någon annan potential af samma art kan ej ifrågakomma, när 

 det endast är jordens translationer som betraktas. Men häraf 

 följer, att, eftersom enligt räsonnementet i n:o 51: 



(a) + (b) + (c) = , 



solvärmet omöjligen kan utöfva någon translatorisk verkan på 

 jorden. 



