132 BÄCKLUND, THEORIEN FÖR DE ELEKTRISKA STRÖMMARNE. 



82. Men dessa eqvv. (19) kunna ändock ej anses såsom 

 fullt tillämpliga för lösning af den uppställda frågan. Det blir 

 nämligen alldeles nödvändigt att äfven taga hänsyn till de rela- 

 tiva rörelser af jordpartiklarne, till hvilka värmet gifver upphof. 

 Därför skola vi i stället för nämnda eqvationer lieldre begagna 

 de följande: 



( %UP) + {C-B)rq + Crß-Bqy = 



(24) 



= 3k(C—B) 



z 



MYZ dG 



J 3 + ÖTT 



dt 



dt 



(Bq) — (C — A) rp — Cra + Apy = 



dy, ' 



(Cr) + (B — Ä)pq + Bqa — Ap 



a , /n ..X^MXY dG 



då p, q, r betyda komponenter af jordens medelrotation och a, 

 ß, y tillhöra principaltröghets-axlarnes, d. ä. X, Y, Z-axlarnes 

 rörelse inom jordkroppen, således: 



Aa=\ m [y ■£ 



-Cy = 



dt 



da; 



~di' 



dy 



dy 



dt 



dz 



dt 



Zm\x n 

 \ dt 



y 



dx 

 di 



Alltså: p + a, q + ß, r + y äro komponenter af den hastighet, 

 hvarmed jordens principaltröghetsaxlar rotera omkring origo. På 

 grund af litenheten af p, q, a, ß, y försumma vi produkterna 

 af p och q med a, ß och y och antaga äfven, att för tillfället 

 A — B. Om vi då endast hålla räkning på termer af mer än 

 en dags period, så få vi skrifva eqvv. (24) pä följande vis: 



