290 WIDMARK, OM GRÄNSEN FÖR DET SYNLIGA SPEKTRUM. 



tvänne planparallela väggar fyldes med glaskropp och kammar- 

 vatten från nötkreatur. Linsen innesluten i sin kapsel upp- 

 hängdes, suspenderad i glaskropp, med axeln vertikalt mot kärlens 

 sidoväggar. Nöt, får och svin lämnade härtill material. Det 

 undersöksmaterialet inneslutande glaskärlet fördes sedan antingen 

 framför springan eller omedelbart framför spektrum. Men dettas 

 ljusstyrka blef härigenom föga försvagad. 



Särskildt gällde detta vid försöken med kammarvatten och 

 glaskropp, samt med i glaskropp suspenderad hornhinnna från 

 flere olika djur. Men äfven för linsen kunde endast en helt ringa 

 absorption påvisas. 



Till och med i hela P-gruppen visade sig i chininspektrum 

 omisskänneligen en svag bild, framkallad genom koncentration af 

 de svagast brytande strålarna, därest kärlet med linsen fördes 

 framför denna del af spektrum. 



Då de båda författarne således icke kunde konstatera nå- 

 gon egentlig absorption i ögonmedierna, drogo de den slutsatsen, 

 att orsaken till de ultravioletta strålarnas osynlighet ligger i en 

 direkt okänslighet hos näthinnan för dessa ljusvågor. 



Stokes x ) omnämner helt kort, att han i ett solspectrum, 

 hvilket direkt träffat ögat, lyckats se linierna M, N, P, ja till 

 och med än längre. För den försöksanordning, hvilken han der- 

 vid användt, redogör han emellertid ej. 



Helmholtz 2 ) underkastade frågan ett noggrant studium. 

 Han reflekterade medelst en heliostat solljus genom en öppning 

 i fönsterluckan in i det rum, där han experimenterade. Ljuset 

 föll först på ett kvartsprisma och sedan på en kvartslins. I 

 brännpunkten på den sistnämda stod en skärm, på hvilken den 

 i ett orent spektrum förvandlade bilden af solskifvan uppkasta- 

 des. Skärmen hade en springa, hvilken man kunde bringa till 

 hvilken del af spektrum man önskade. Det genom denna springa 

 trängande ljuset betraktade han ined ett andra kvartsprisma. 



*) Stokes : Philosophies transactions 1852, p. 558, not 73. 



2 ) Helmholtz: Über die Empfindlichkeit der menschlichen Netzhaut für die 

 brechbarsten Strahlen des Sonnenlichts. Poggendorffs Annalen 1855. S. 205. 



