ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, N:0 5. 297 



alidadens läge. De våglängder som motsvara denna skalas olika 

 streck erhöllos ur en curva construerad på det sätt att i det 

 synliga spectret ett antal kända metall-linier inställdes hvarefter 

 afläsningarne afsattes såsom abscissor vid motsvarande våglängder 

 såsom ordinater. Den genom dessa punkter lagda curvan är en 

 rät linie hvars förlängning åt ultraviolett ger det för denna del 

 nödiga orienteringsmedlet. Den motsvarande skarpa inställningen 

 af springan s erhölls på samma sätt genom grafisk extrapola- 

 tion med tillräcklig noggranhet. 



Med det sålunda erhållna spektrum undersöktes 59 per- 

 soner. Innan jag redogör för resultatet af undersökningen vill 

 jag först påpeka ett par anmärkningsvärda omständigheter. 



Nästan alla de undersökta tillhörde den bildade klassen. 

 De fieste öfver 20 år voro medicine studerande, läkare och pro- 

 fessorer, vande att se i kikare och mikroskop. Jag vill särskildt 

 framhålla detta, emedan det vid den längre fram företagna un- 

 dersökningen af starropererade visade sig synnerligen vigtigt 

 att vid undersökningen ej använda obildade personer. 



Det var vid undersökningen ganska svårt att noggrant 

 inställa de ljussvagaste linierna (= de mest kortvågiga ljus- 

 strålarna) midt i synfältet. Lättare gick det att iakttaga linierna 

 något excentriskt. Ofta uppgåfvo de undersökta, att de sågo 

 linier på båda sidor, men midt i or, i och nära fixationspunkten, 

 kunde de ej iakttaga några sådana. Jag lät därför vid mina 

 experiment den undersökta först skjuta kikaren så långt ät 

 vänster, att alla linier försvunno och sedan draga den tillbaka 

 åt höger så långt att linier åter väl framträdde. Iaktagandet 

 af linierna underlättades härigenom mycket, men inställningen 

 blef å andra sidan mindre noggrann, i allmänhet angifvande ett 

 ställe något längre in i det ultravioletta spektrum än det 

 verkliga. 



För iakttagelsen af de ultravioletta strålarna hade äfven 

 intensiteten af ljuskällan en ganska stor betydelse. Den elektriska 

 båglampa, hvilken vid försöket användes, egde en styrka af 15 

 Ampere och motsvarade, försedd med kolspetsar, en ljusstyrka 



