ÖFVERSIGT AF K. VETBNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, N:0 7. 361 



samt att ekvationerna (1), (2), (6) antaga formen 



(23) 





dx\ , dT , dT 







dx\ , dT , dT 

 dt-= X 'dy\ X *dy\' 



< 

 f 





dx\_ , dT , dl\ 

 dt 2 dy\ " l dy' 2 ' 



. 



dy\ 



dt 



, dT , dT , dT 

 ~ X 3 dx\ X 2 dx\ ' V 3 dy' 2 



, dr 



dy' 2 

 dt 



, dT , dT , dT 

 ~ X x dx' z X 3 dx\ K l dy\ 



, ^r 



'^ 3 fyV f 



dy'z 

 dt 



, dT , dT , dT 

 ~ X2 dx\~ X 'dx T 2 + y -dy\ 



2T' = /, 



,2 ,2 ,2 , 



HG -i ~T™ **/ o *T" **> Q * " ' •) 



x \y\ + x \y'i + ®\y\ = «' • 



, dr 



-^%v j 



1 



(230 



(28,) 



dT 

 Med tillhjälp af likheten v = -*— i förening med (12 r ) kan man 



nu äfven med lätthet bestämma konstanterna a„ i ekvation 

 (13). Man finner vid jemförelse med (11) att 



(Zqq = CCp a . 



Det gäller nu att på ett för integrationens förenklande lämpligt 

 sätt bestämma de ingående konstanterna x , y , z och a\, a' 2 , 

 a' 3 , ß\, . . . , af hvilka senare endast tre äro af hvarandra obe- 

 roende. Detta sker derigenom, att man medels de sex ekva- 

 tionerna (19) — (20 2 ) bestämmer a' 33 , a' 44 , a' 55 , a\, a' 2 , a' 3 , . . . 

 på sådant sätt att 





35 



= 0. 



(24) 



Emellertid skola vi, i och för bestämningens underlättande, i 

 någon mån transformera ekvationeona (19) — 20 2 ). 



Genom att förlänga (19), (20) och (20j) med l:o) a',, a' 2 , 

 a' 3 , 2:o) ß\, ß' 2y ß' 3 , 3:o) y\, / 2 , / 3 resp. och sedan addera 



