ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, N:0 9.^"473 



korta och bilda med hvarandra en rät eller nästan rät vinkel; 

 klaselikt, ofta mer eller mindre genomfördt ensidigt utgående 

 grenar, som utbildas i akro- 

 petal följd, vanligen blifva 

 korta med mer eller mindre 

 starkt inrullad spets eller 

 i sin helhet skärformiga, 

 vanligen bildande en tem- 

 ligen spetsig vinkel mot 

 moderaxeln; och slutligen 

 en mängd adventivt upp- 

 komna grenar, af hvilka åt- 

 minstone flertalet utveckla 

 sig till vanliga gaffelgren- 

 system, som frigöras, då 

 utgångsaxeln, såsom säkert 

 ofta sker, upplöses; jfr fig. 

 2 och 3. 



Haft- eller fästorga- 

 nen utbildas stundom och 

 ofta i mycket stor mängd 

 från samma axel, ej sällan 

 så tätt, att det ena gränsar 

 omedelbart intill det andra. Genom dessa 

 fogas de särskilda axelsysteinen och gre- 

 narne så hård t vid hvarandra, att det 

 fordras mycken kraft att skilja dem åt. 

 Dock äro alltid vissa delar af ett skott- 

 eller ett axelsystem utan dylika häftorgan 

 och blifva derför fria och mer eller mindre 

 åtskilda från andra. Stundom utgå de, så- 

 som fig. 3 utvisar, nästan ensidigt, äfven 

 då de förekomma i stor mängd. Deras åtminstone delvis adventivt 



■...-, , . i . , .. uppkommet, af den spongiösa 



längd vexlar inom ganska vida gran- , Lt .<>■„,., , Te 

 ° formen frän Gotland. Jfr 



ser, i följd hvaraf de genom de med Fig. 1. \ 5 . 



Fig. 2. Ceramium cir- 

 cinnatum, KÜTZ. Grensystem, 



