ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, N:0 9. 475 



blott den ena af grenarne, då de äro två, eller blott två af dem, 

 då de äro tre, sluta i en fästskifva, måste jag lemna oafgjordt; 

 jfr tig. 4 a. De hafva i sin öfre (inre) del en tydligt cellig 

 byggnad, ehuru cellväggarne, såväl och kanske isynnerhet längs- 

 väggen som tvärväggarne, mest äro starkt förtjockade, stundom 

 :så starkt, att cellrummet i sin helhet eller ställvis är nästan 

 fullständigt förträngd t. Sjelfva callus har deremot icke någon 

 cellig struktur utan utgör blott en utvidgning af toppcellens 

 ända; jfr fig. 4 d. Utvecklingen af dessa organ är, såsom ju 

 var att antaga, bunden vid nodi eller rättare vid de kortikerade 

 skottdelarne. Såsom fig. 3, b visar, kunna de utvecklas från 



Fig. 4. Ceramium circinnatum, Kütz. Spongiös form från Gotland; jfr 

 fig. 1; a — c rötter, lj p; d vidfästningsskifvan af en rot, sedd snedt underifrån, 

 1 \°; e inre delen af en rot, visande dess utveckling ur en kortikalcell, 2 f°. 



mycket unga skottdelar, sålunda från nyss uppkomna kortikal- 

 celler. Initiet utgöres alltid af en kortikalcell; fig. 4 e. Dä 

 dessa utgångsceller ju alltid ega starkt utbildade kromatoforer, 

 är det gifvet, att fästorganens celler också innehålla dylika. 

 Men mången gång äro de svagt utvecklade, ofta nästan till 

 omärklighet förkrympta. Alltid bildas hvarje häftorgan af 

 en rad celler; kortikalceller utvecklas icke, hvarigenom de så- 

 lunda skilja sig från axlar af skottnatur. Vid utgåendet rikta 



