476 KJELLMAN, OM EN CERAMIUM-FORM FRÅN GOTLAND. 



de sig vinkelrätt mot moderaxeln, men kunna sedermera böja 

 sig åt olika håll. Om en förgrening inträder, blifva grenarne 

 starkt utspärrade. Att dylika rotliknande organ icke blott 

 framkomma från äldre axlar utan äfven från unga, i utveckling 

 stadda slutgrenar är ofvan antydt; jfr fig. 3 b. 



Individbildningsorgan har jag icke iakttagit hos växten, men 

 ser icke något hinder för, att dylika, åtminstone gonidiogonier, 

 skulle kunna komma till utveckling genom ombildning af korti- 

 kalceller, då en kortikalväfnad af den för Ceramierna typiska 

 strukturen regelbundet förekommer. Föröfrigt torde det väl 

 kunna anses i hög grad sannolikt, att axlar af det slag, som 

 den gröfre starkt kortikerade axeln i det fig. 2, a afbildade axel- 

 systemet kunna lefva öfver från en vegetationsperiod till en 

 annan och gifva upphof till nya individ. 



Då denna växt, såsom af det föregående framgår, har en 

 från alla hittills beskrifna Ceramier i hög grad afvikande orga- 

 nisation, skulle det ligga nära till hands att utgifva den för en 

 särskild art. Jag tror dock, att det icke vore berättigadt att 

 tilldela den arträtt, utan att man måste anse den vara en bio- 

 logisk form af någon annan art. Ett bestämdt skäl härför ser 

 jag deri, att i närheten af dess förekomstort växte på djupare 

 vatten en typiskt utbildad Ceramium, fäst dels på sten dels och 

 företrädesvis på hafsväxter af olika slag, till hvilken den i sin 

 anatomiska byggnad i hufvudsak ansluter sig, och med hvilken 

 den, efter hvad jag trott mig finna, är genom mellanformer för- 

 bunden. Denna Ceramium synes mig tillhöra arten C. circinnatum 

 KÜTZ., såsom den begränsats af J. G. Agardh i hans nyligen 

 utkomna monografiska bearbetning af det så svåra slägtet Cera- 

 mium; J. G. Ag. Typ. Ceram. s. 30. Visserligen kan det icke 

 förnekas, att åtskilligt i J. G. Agardhs karakteristik af denna 

 art icke fullt tydligt passar in på den Gotländska växten, men 

 det är ju väl kändt, att den form, under hvilken andra alger 

 uppträda i Östersjön, ofta i ganska betydlig grad afviker från 

 den typiska, under mera normala eller gynsamma förhållanden 

 lefvande formen; jfr fig. 5. 



