ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, N:0 9. 485 



den andra; jfr Kjellm., Acrosiphonia s. 50, tafl. 1, fig. 4 — 5. 

 Det är tydligt, att en växt af denna byggnad skall ega stor 

 förmåga att bibehålla inom sig under längre tid en större mängd 

 vatten och visst är det också, att den, då den torrlägges, är 

 ytterst vattenrik. Jag kan icke inse, att de hos denna art så 

 ytterst talrika krokskotten och krokgrenarne och den mycket 

 stora mängden sammanbindande rotlika axlar låta tolka sig på 

 annat sätt, än att de syfta till frambringande af en spongiös 

 konstruktion, genom hvilken växten blir i stånd att lefva på 

 bottenområden, som regelbundet längre tid torrläggas. Väl är 

 det sannt, att genom denna byggnad växten erbjuder ett stort 

 motstånd mot vågornas sönderslitande kraft, men å andra sidan 

 lemna dessa, i spetsarne på Gigartina fastade bollar en så stor 

 angreppsyta mot vågorna, att växten, om den förekomme på 

 starkt exponerade ställen, lätt skulle råka i fara att slitas lös 

 och derigenom gå sin undergång till mötes. Hos arter af detta 

 slägte, som växa på djupare vatten, är byggnaden vida lösare, 

 hvarför växten, då den upptages ur vattnet, sammanfaller mycket 

 starkt. Så är t. ex. fallet med den ståtliga A. setacea Kjellm., 

 som helt och hållet saknar krokgrenar, liksom också med A. 

 centralis (Lynge.) Kjellm., som väl eger dylika organ, men 

 endast i mycket ringa mängd. Häraf skulle man ju kunna ledas 

 till det antagandet, att arter sådana som A. hamulosa utveck- 

 lats ur arter med enklare byggnad sådana som A. setacea och 

 A. centralis och att bildningen af krokskott och krokgrenar ur- 

 sprungligen förorsakats af tillfälliga omständigheter, men i vissa 

 fall bibehållits och drifvits till större omfattning för ernåendet 

 af ett bestämdt biologiskt ändamål, i detta fall, förmågan att 

 växa inom den tidtals blottade litoralregionen. 



Mot ofvan angifna uppfattning af den biologiska betydelsen 

 af en spongiös struktur hos alger kan den invändningen göras, 

 att, om denna vore riktig, man borde kunna vänta sig, att en 

 så ändamålsenlig byggnadsform fått vidsträcktare användning 

 särskildt inom områden med starkare ebb och flod än i sjelfva 

 verket förhållandet är. Ty det kan icke förnekas, att t. o. m. 



