ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1897, N:0 !). 487 



haft anledning att komma in på detta ämne, uttrycker sig mycket 

 tveksamt om svällväfnadernas betydelse i algernas lif. Han säger: 

 »Staerk Slimdannelse findes hos mange (Nereider) iseer i Fjaaren 

 voxende og tjener maaske til at vserne mot Fordampning under 

 Ebben»; anf. st. s. 121. Längre fram (s. 109) i samma arbete 

 synes han vara mera benägen att i denna »Slimdannelse» se 

 uteslutande eller företrädesvis en mekaniskt verksam organisation. 

 Här har hans uppfattning fått följande uttryck: . . . »den Slim, 

 der ofte findes om Alger i stserkt bevseget Vand f. Ex. Nema- 

 lion multifidum, raaa beskytte dem mod Vandbevsegelsernes Vold- 

 somhed (og Udtörring?).» 



För min del måste jag omfatta den äsigten, att de mäktiga 

 svällväfnader, af hvilka litorala algers kropp är bildad, utgör ett 

 kraftigt medel för dessa växter att hålla sig fullt lifskraftiga 

 eller åtminstone vid lif under tider, dä de torrläggas. Den 

 skandinaviska algfioran lemnar mänga exempel på litoralalger 

 med dylik byggnad. Bland dessa må några här anföras. De 

 arter af slägtet Enteromorpha, som växa på djupare vatten och 

 sålunda icke torrläggas såsom t. ex. E. compressa J. Gr. Ag. 

 hafva alla cellväggar tunna och knappt svällande, under det 

 sädana arter, som E. micrococca Kütz. och E. instestinalis (L.) 

 Link hafva förtjockade och svällande cellväggar. Starkast ut- 

 bildad i denna riktning är den förstnämnda (E. micrococca). Af 

 Ahlner's uppgift att döma skulle väl den knappast vara att 

 räkna bland de litorala algerna i Bohuslän; Ahln. Enterom. 

 s. 46—47. Jag har dock der funnit den växa i eller något öfver 

 vattenytan. Hansteen omnämner den från ett par ställen vid 

 Norges vestra kust och alltid såsom litoral, tillhörande öfre delen 

 af en litoral Enteromorpha-formation eller växande inom litoral- 

 regionen i öfversta vattenmärket eller ofvan detta; Hanst. Alge- 

 reg. s. 358, 360. 



Anmärkningsvärd är den utan tvifvel riktiga uppgift, som 

 Ahlner lemnat om E. instestinalis, att nämligen det förtjockade 

 väggskikt, svällskiktet, som är karakteristiskt för denna art, är 

 tjockast hos sådana former, som växa på mycket grundt vatten, 



