490 KJELLMAN, OM EN CERAMIUM-FORM FRÅN GOTLAND. 



hållanden, som utmärka litoralregionen, äfven om deras primära 

 tillkomst haft en annan orsak. 



Inom litoralregionen och särskildt på områden, der starkare 

 tidvattensströmningar förekomma finnes det emellertid ett ej 

 ringa antal arter, hvilka hvarken genom spongiös byggnad eller 

 genom starkare utbildade slernväfnader äro rustade mot torr- 

 läggning. Beträffande en stor mängd af dessa gäller utan tvifvel, 

 hvad Gran riktigt angifvit och med fullt skäl framhållit, att 

 de genom sin epifytiska förekomst pä Fucaceer äro skyddade 

 mot intorkning; jfr Gran, Kristianiafj. algfl. s. 8. Jag erinrar 

 i detta hänseende om den ofantliga mängd Polysiphonia fasti- 

 giata (Roth) Grev., som växer fäst på Ascophyllum nodosum 

 Stackk., af hvilken den säkerligen skyddas under ebbtid. Andra 

 arter äro väl icke epifyter, men växa fästa på klippan mellan 

 Fucaceerna, som täcka dem under hela den tid, ebben varar. 

 Så är vid Norges nordkust fallet med Rhodymenia palmata (L.) 

 Grev., en här i utomordentligt stor individmängd inom Fucus- 

 Ascophyllumbältet uppträdande alg; jfr Kjellm. Algse aret. 

 Sea s. 149. Att flere vid Norges vestkust förekommande 

 alger i detta hänseende likna denna, framgår med full tydlighet 

 af de förtjenstfulla skildringar af algvegetationen i dessa trakter, 

 som Gran, Hansteen och Boye lemnat. Föröfrigt står ju alltid 

 det antagandet öppet, att en del litorala alger i sjelfva sin 

 micellära byggnad kunna hafva ett kraftigt medel att undgå en 

 skadlig inverkan af torrläggning under längre tid. 



Det synes mig framgå af hvad jag nu anfört, att former 

 sädana som den af mig beskrifna litoralformen af Ceramium 

 circinnatum frän Gotland, iät vara att de äro af tillfällig natur, 

 förtjena all uppmärksamhet, dels emedan de synnerligen på- 

 tagligt visa yttre krafters stora formbildande inflytande på hafs- 

 alger, dels emedan de äro egnade att gifva vigtiga upplysningar 

 om graden, arten och förloppet af s. k. tillpassning och slutligen 

 emedan de kunna utgöra begynnelseformer till nya, för ett be- 

 stämdt lefnadssätt lämpade arter. 



