ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAB I 897, N:0 !>. . r )<i7 



Ekvationen (12) kan alltså skrifvas: 



(13) (fi — 3 — 5 e-) § 2 + (f.i — | e 2 ) f + (p + 1 + y ß 2 ) C 2 - ^ . 



Genom denna ekvation definieras en viss andragradsyta, 

 Ii vilken uppdelar rymden i två områden; i det ena är uttrycket 

 för r- positivt, i det andra negativt. Partikeln N kan endast 

 röra sig inom det förra området. 



Af ekvationen (lo) ser man omedelbart, att vilkoret för 

 att den ifrågavarande ytan skall vara ellipsoidisk, d. v. s. att 

 partikeln N ej skall kunna obegränsadt aflägsna sig från svär- 

 mens centrum, är 



(.i > 3 + 5 é l 

 eller 



Denna olikhet utgör just det af Callandreau härledda stabili- 

 tetsvilkoret. 



Af detta resultat framgår, att under de gifna förutsätt- 

 ningarna: 



1) möjligheten för kometens sön derdel ning på grund af 

 solens perturberande inverkan är beroende af dess relativa täthet, 

 samt att: 



2) för en gifven täthet denna möjlighet till sönderdelning 

 är större, ju mindre halfva storaxeln är hos kometens bana 

 omkring solen och ju större banans excentricitet är. 



