598 GRANQVIST, FASSKILLNADEN I DUBBELBRYTANDE METALLSKIKT. 



uppträder alltså endast på de punkter, hvarest metallskiktet är 

 mycket tunnt. Då fasskillnaden mellan strälarne i allmänhet är 

 ganska liten i dessa skikt, så kunna vi utan nämnvärdt fel för 

 de yttersta punkterna sätta J = 0. Vi erhålla då 



H = %r ~ %t sin 2 3- — £ (v cos 2 # + i t sin 2 #) . 



7t 



När £ = 0, sä är H = för d- = och & = — . Dessa linier 



äro det mörka korsets armar. A.mplituderna i r och i t äro icke 

 mycket olika. Vi kunna derför utan större fel sätta 



i r cos z i) + i t sin 4 ^- = 



2 

 och erhålla då 



2 H = OV — i t ) sin 2 & — e (i r + i t ). 



De punkter å metallskiktet, som synas mörka i analysatorns 

 synfält, äro alltså bestämda genom eqvationerna 



j =.- 0; (i r — i t ) sin 2 S- — s (i r + i t ) = . 



Om i,. > i u så blir alltså vid en positiv vridning af analy- 

 satorn de yttersta delarne af metallskiktet, hvilka ligga inom 

 l:sta och 3:dje qvadranten, mörka. För öfrigt är det lätt att se, 

 att i de punkter, som ligga nära intill det mörka korsets armar, 

 och för hvilka alltså sin 2 d- är litet, skillnaden mellan de båda 

 strålarnes amplituder måste vara större än i de punkter, som 

 ligga midt emellan korsets armar, för att mörker derstädes skall 

 kunna uppkomma. Dessa punkter måste alltså ligga närmare 

 skiktets medelpunkt. Interferensfiguren får sålunda utseendet af 

 lemniscata. 



Om i,. > ij, så erhålles vid en negativ vridning af analysa- 

 torn en lemniscata inom 2:dra och 4:de qvadranten. Är deremot 

 % r < i t -, så erhålles vid positiv vridning en lemniscata inom 2:dra 

 och 4:de qvadranterna samt vid en negativ vridning inom l:sta 

 och 3:dje qvadranterna. 



