600 GRANQVIST, FASSKILLNADEN I DUBBELBRYTANDE METALLSKIKT. 



I det följande skola vi antaga, att infallsplanet ligger hori- 



sontelt. Polarisatorns svängningsplan må bilda vinkeln — med 



infallsplanet. Om det infallande ljusets amplitud sättes lika med 

 1, så har det efter reflektionen vinkelrätt mot infallsplanet 

 svängande ljuset formen 



— i x sin (nt + d x ) 

 och det parallelt med infallsplanet svängande ljuset 



1-7= z'o sin (nt + &,) . 



V2 - 



Här beteckna i x och u amplituderna efter reflektionen samt 

 d x och &, fasförskjutningarna vid densamma. Dessa storheter 

 äro beroende af infallsvinkeln och kunna ändras genom att för- 

 ändra densamma. 



Vi skola nu undersöka det ljus, som genomgår de punkter 

 på metallskiktet, hvilka ligga på en diameter vinkelrät mot in- 

 fallsplanet. Det från dessa punkter mot analysatorn fallande 

 ljuset svänger nu dels i infallsplanet och dels vinkelrätt der- 

 emot. Vi hafva alltså ljus, som svänger vinkelrätt mot infalls- 

 planet, af formen. 



-7— L h sin (nt + å, + 8,) 

 V2 in/ 



och i infallsplanet 



y= i 2 k sin {nt + &, 4- ß 2 ) , 



t — 



der h och k äro konstanter, som bero af strålarnes olika ab- 

 sorption samt ß t och ß 2 de nya fasförskjutningarne i metall- 

 skiktet. 



Genomgå dessa strålar en nicol, hvars svängningsplan må 

 bilda vinkeln Q med infallsplanet, så är det genomgångna ljuset 



