ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1807, NIO 10. 601 



— J«'j/isin ßsin (rit + ()', + ß } ) + i 2 k cos Q sin (nt + d 2 + /A>) 

 v z \ l 



Om ofvanstående uttryck bringas under formen 



C sin (nt + a) , 



så är 



2C 2 = i 2 h 2 sin' 2 Q + i 2 k 2 cos 2 ß + 



1 2 



+ 2i 1 «2 A& sin £> cos i3 cos (å } — ö. 2 + ß x — ß 2 ) . 



I de punkter å metallskiktet, hvarest å l — d 2 = — (ß] — ß 2 ) 

 är alltså 



C V 2 = i y h sin £> + 2 2 ß cos „Q . 

 Dessa punkter synas mörka, när 



t» 12 = — -Ar . 

 Zj /i 



Den interferensfigur, som i detta tall uppkommer i analy- 

 satorns synfält, har formen af en stående lemniscata, hvars dub- 

 belpunkt ligger i skiktets medelpunkt. Ju större infallsvin- 

 keln är, desto mindre blifva ovalerna, och ju mera koniskt 

 metallskiktet är, desto tydligare och skarpare framträder 

 figuren. 



Vid bestämningen af fasdifferensen i en bestämd punkt på 

 skiktet, har man alltså först att inställa plattan så, att punk- 

 ten i fråga befinner sig på skiktets vertikala diameter. Dereftei 

 ändras infallsvinkeln, till dess man vid lämplig vridning af ana- 

 lysatorn erhåller en lemniscata, hvars ena oval går genom ifråga- 

 varande punkt. Då är för ifrågavarande punkt 



ß'1-ßl *jÅ;—Aj t g A=— 'ff- 



d, — &> och -^ kunna bestämmas med en Babinet's kom- 

 h 

 pensator. Man kan alltså bestämma såväl fasdifferensen, som 



förhållandet mellan strålames amplituder. 



