26 I. HAGEN. [1914 



Oreoweisia De Not. 

 Denne slegt er i Norge kun repræsenleret ved 



Oreoweisia serrulata Fnnck) De Not. 



1 Trans. Proc. Bot. Soc. Edinb. 18S<S— S9 meddeler Ph. 

 Sewell at ha iundet ved \'ardø en mos, som elter Miltens be- 

 stemmelse skulde være denne art; det har imidlertid vist sig, 

 at planten, hvorav jeg har undersøkt en prøve fra Mittens her 

 barium, tilhører Dichodonfiuin pcllucidnm. I 1892 blev den av 

 Bryhn angit fra Sogn efter eksemplar, som han hadde samlet 

 i 1880. 



Den er en sjelden art, i Europa ellers kun kjendt fra Øster- 

 rigs og Schweiz's alper; desuten er den angit fra Amnrlandet 

 og nogen få sleder i Nordamerika. Medens den i Alperne neppe 

 stiger lavere ned end til 1900 m. o. h., ligger det eneste norske 

 voksested ganske nær havflaten. Den vokser på jord og beteg- 

 nes som kalksky. 



Vore eksemplar, som er samlet i juli måned, har tapt lå- 

 gene, men har endnu friske frugler med vel bevaret peristom, 

 og desuten nye frugtstilker ulvoksel til sin fulde længde, de 

 fleste noget fortykkele i spidsen. 



Voksested : 



A7i. Årdal, Ardalstungen pa en græsklædd jordhaug 10 

 m. o. h. : Bryhn. 



Dicranoweisia Lindb. Milde. 



Folla margine recta; cellulæ angulares satis distinclæ 



D. c risp ul a 

 Folia margine medio retlexa; cellulæ angulares haud 

 diversæ I), cirrata. 



Dicranoweisia crispula Hedw. ) Eindb. Milde. 

 Denne art blev først av Hedwig i 1801 utskilt fra Linnes 

 Mniiim cirrntiim, og under det sidste navn er den omhandlet -av 

 Hans Strøm, om ikke allerede i 1788, t da han sier, at den mest 

 vokser ])å ler, ^ så ialfald i 1791. Kontroleksemplar ligger i hans 

 efterlatle herbarium. Et eksemplar lindes også blandt Gunne- 

 russ moser, dog uten oplysning oiu, når og hvor det er samlet; 



