46 I. HAGEN. ]J^^^ 



felts Suppl. Fl. lapp. og i Wikstroms Årsberåttelse. Der lindes 

 også i herbarierne rigtig bestemte eksemplar fra Saltdalen, samlet 

 av Sommerfelt; om Wikstroms angivelse, at planten er samlet 

 i Lysland i Sætersdalen av Ahnfelt og Lindblom, er korrekt, kanx 

 jeg derimot ikke avgjøre, da jeg ikke har hat anledning til at 

 se vedkommende eksemplar. Den er imidlertid fundet her i 

 landet allerede av M. Vahl, altså senest i 1802. 



Dichodontium pellucidiim er en subarktisk hygrofyt. Man 

 finder den fornemmehg på stener og blokker i og langs med 

 mindre og middels store vandløp, men også på gruset og sandet 

 jord ved deres bredder. På kysten, (i Romsdals amt, ved Bodø, 

 på Andøen,) er den imidlertid også iagttat på torvjord, og 

 det er heller ikke utelukket, at den en sjelden gang kan 

 forekomme på temmelig tørt underlag. Det synes, som om 

 den i det store og hele foretrækker skifer og (ialfald nor- 

 denfor polarkredsen) kalktrakter. Dens horisontale område 

 omfatter det meste av landet, dog mangler den på Sørlandet 

 mellem Langesundsf jorden og Stavanger både på kysten og i 

 et bælte av betydelig bredde indenfor denne, likesom den heller 

 ikke kjendes fra lavlandene i Smålenene. Over resten av landet 

 forekommer den, men med ujevn hyppighet; der er egner, hvor 

 den må betegnes som almindelig, således i Kristianiatrakten, i 

 sænkningen langs Drammenselven, på Kristianiafjordens vestside, 

 i Søndre Bergenhus, Kristians, Søndre Trondhjems, den tilstø- 

 tende del av Nordre Trondhjems, Nordlands og maske også 

 Tromsø amt; ellers er den at betegne som mer og mindre sjel- 

 den. Dens nordgrænse i den gamle verden ligger på Beeren 

 Eiland. 1 vertikal retning optrær den med størst hyppighet i 

 det subalpine belte og går herfra på mange steder ned i åsre- 

 gionen, men langt sjeldnere op over trægrænsen; i Sætersdalen 

 stiger den dog op til 12 — 1300 m. og i Jotunfjeldene til 1400 m.; 

 på Dovrefjeld synes dens højdegrænse at måtte sættes til mindst 

 1400 m.; i Lofoten er den ikke iagttat i større højde end 300 m. 



Den tindes maske oftere steril end fruktificerende ; frugten 

 forekommer endnu i Østfinmarken og modnes om våren. Eksem- 

 plar samlet senhøstes såvel ved Kristiania som ved Trondhjem 

 har ikke helt moden frugt; et andet, samlet i Kristianiatrakten 

 V4, har, som det synes, fuldmodne kapsler; men alle låg på- 



