No. 1] NORGES DICRANACEÆ. 53 



ind i landet lil henimot det subalpine belte; i Sætersdalen er 

 den således noteret fra 550 m., i Selbu IVa 400 m.; men uagtet 

 den altså er istand til at trives i disse højder, er den i Oplands- 

 amterne overordentlig sjelden, idet den her kun kjendes fra 

 nogen få steder ved Mjøsen, antagelig i omkring 150 m. højde. 

 Av løvmoser med lignende utbredelse har jeg, foruten de allerede 

 nævnte, tidligere behandlet Rhacomitrinin protensiim og Orthotri- 

 chiiin striatnm, men jeg kommer efterhånden til at påvise flere, 

 som f. eks. Mniiim horniiin, Hylocomiiim loreum, Plagiothecium 

 iindiilatiim og elegans, Stereodon imponens, hvilke tilsammen 

 danner en, efter hvad der synes, vel avgrænset geografisk 

 gruppe. 



D. heteromalla må nærmest betragtes som en kystart, hvilket 

 fremgår derav, at tyngdepunktet i dens hyppighet ligger i Søndre 

 Bergenhus amt, fra hvilket der kjendes halvparten så mange 

 voksesteder som fra de øvrige 17 tilsammen. Den har sin nord- 

 grænse i Lofoten, ved ca. 69° 10' n. b. De fleste findesteder 

 ligger i ringe højde over havet; det er rene undtagelser, at den 

 stiger op til sådanne højder som ovenfor nævnt, 550 og 400 m. 



Der er kjendt en mængde varieteter av denne art; i Norge 

 er specielt observeret var. interrupta og var. sericea, som begge 

 synes at være bundet til kiselklipper og meget sjeldnere end 

 hovedarten sætter frugt. Den førstnævnte har samme utbredelse 

 som hovedarten; den sidste er indskraenket til Sørlandet. 



Hovedarten forekommer hyppigst med frugt. Denne er fuldt 

 utviklet om høsten, men synes at beholde laget vinteren over, 

 idet eksemplar fra Fredrikstad, samlet i november, har alle låg 

 ])åsittende; derimot avstøtes de meget tidlig på året, i et eksemplar 

 sammesteds fra, samlet ^/4, er således intet låg længere at se. 

 Det sidstnævnte eksemplar viser også let opsvulmete pistillidier, 

 og det samme er tilfældet med et fra Bergen, samlet ^Vi; ved 

 Trondhjem er eksemplar i blomstring samlet -V4 og ^^A. Disse 

 iagttagelser stemmer nogenlunde overens med, hvad Grimme 

 (Hedwigia XLII p. 23) har fundet ved Eisenach; også der utvikles 

 nemlig frugten i løpet av 12 måneder; dens modningstid og 

 blomstringstiden falder imidlertid der i februar og marts eller 

 undtagelsesvis i januar. For Sverige derimot sætter Arnell 

 blomstringstiden til begyndelsen av september; da frugten også 



