86 I. H AGEX. [1914 



de phylogénie; le ])éi"istome syinélri({ue existanl chez Irop 

 despéces pour (firil puisse eire le resultat dune varialion paralléle 

 oil conveigente, il faut supposer que la separation entre le 

 C. strniuifcrum et les autres s'est effecluée avant que ces derniéres 

 se soient différenciées entre elles, de sorte que le C. stnimiferum 

 est, au point de vue phylogénétique, équivalent a lensemble des 

 espéces conservées dans ce travail sous le nom Cijnodonlium. 

 Comme il ne pent etre attaché å quelque autre genre existanl, 

 il faut en créer un nouveau. On pourrait penser a reprendre 

 pour lui le nom ancien Cecahjphum PB., mais comme ce genre 

 disparu esl un (jeniia mixtuin, il est préférable de la laisser dans 

 lOubli. Le nom Goin/ronia esl dérivé de yoyyQch'/^, goitre. 



Gongronia strumifera (^Ehrh. Hedw). 



Dicramim struwifenim Ehrh. Pl. crypl. no. 84 (1786) nonien 

 nndum. 



Fissidens strnmifer Hedw. Descr. el adumbr. II, p. 88 (1788). 



Cijnodontinm slrnmiferum De Not. Epil. p. 280 (1869). 



etc. — 



Det var at vente, at en så almindelig art vilde vise sig at 

 være samlet meget tidlig her i landet, og i virkeligheten ligger 

 den i Hans Strøms herbarium (sammen med Cijnodontinm pohj- 

 c(trpnin) under navn av Brynm verticillalnm. Som Dicraiuini 

 strnmifernin blev den av Hornemann angit fra Norge i Fl. Dan. 

 fase. 23 (1808). 



Den er almindelig utbredd over store deler av landet, nem- 

 lig hele Østlandet, Oplandene og Sørlandet, mangler derimot i 

 Lister og Mandals amt og er på Vestlandet en sjeldenhet i kyst 

 egnene, men angis også fra denne landsdel at være almindelig 

 på sine steder i de indre fjordstrøk. Nordenfjelds er den maske, 

 (når man undtar Lofoten, hvor den er meget hyppig,) mere spredd, 

 men går dog nordover til 70", den højeste bredde, som den, såvidt 

 vites, overhodet når. Hyppigst findes den i lavlandet og skog 

 beltet, men går hist og her op over trægraMisen, således ved 

 (ijendin til 1050 m., ved Pollfos i Skjåk til 1200 m., i Trold- 

 hejmen til 1150 m. over havet. Den vokser på berg, i revnerne 

 og pa siderne av klipper og slener ulen synderlig hensyn til 

 eksposilionen; den foretrækker tørre steder og er en hyppig gja'st 



