94 I. HAGEN. [1914 



Cyiiodontium tenellum Hr. eur.) Limpr. 



Dicrduiim tovqueacens Bruch in sched. Un. ilin. 1S2S nomeit 

 niidiim. 



Cijnodontinm tenellum Limpr. in KrvpL-11. Schles. I, ]). 425 

 (1877)." 



Oncophorus iiigricans Kiridb. in Bot. Not. 1882, p. 146. 



Cijnodontinm torqnescens Limpr. Laubm.-IL Deiitschl., Gest. 

 u. d. Schw. I, p. 288 (1886). — 



Il est contraire aux regles de la nomenclature demployer 

 pour cette plante le nom spécifique tor(jnescens (jui lui a été 

 imposé par Bruch sans étre accompagné de descriplion. La 

 dénomination C. tenellum, au contraire, a été, a mon avis, publiée 

 d'une maniére qui lui assure la validité. 



Nærværende art blev i ældre tid kaldt Dicronum gracilescens 

 og omtales som sådan allerede av Sommerfelt i hans Suppl. Fl. 

 lapp. U826); en prøve under dette navn i hans herljarium fra 

 Saltdalen viser sig også at tilhøre C. tenellum. Det ældste opbe- 

 varete norske eksemplar er dog samlet av M. Vahl på en av 

 hans rejser, 1786 eller 1802. 



Når vestkysten undtas, er C. tenellum en ganske almindelig 

 art. På kysten fra Lister av og til Romsdalen mangler den om- 

 trent helt, idet man kun har et par lindesteder, men ellers er 

 den like almindelig søndenfjelds som nordenfjelds helt til Ham- 

 merfest og Sydvaranger. I de højarktiske egner synes den ikke 

 at findes. I lavlandene og skogregionen er den jevnt utbredd, og 

 den stiger også op over trægrænsen, men er her sjeldnere, dog 

 forekommer den endnu på toppen av endel højere fjeld, som 

 Hårtejgen (1690 m.) og Knutshøen (1707 m.\ Fra Kristianiatrakten 

 og Ringerike angis den kun at vokse på kiselberg, og den er 

 også i Lofoten almindelig på granit, men det er på den anden 

 side ikke tvil underkastet, at den på andre steder, f. eks. i (iud- 

 brandsdalen, optrær på noget kalkholdige skifere, og fra Salten 

 er der flere findesteder i rene kalktrakter. Den vokser utelukkende 

 på tørre eller ialfald kun periodisk våte klipper, på deres frie 

 Hater eller i sprækker og levner, såvel på åpne som på mere 

 beskyttete steder. 



Når man bortser fra forskjellen i dimensioner mellem plantei- 

 fra forskjellige voksesteder, varierer den meget litet; den eneste 



