No. 1] NORGES DICRANACEÆ. 99 



Voksesteder: 



iVe. Bykle, Støjlskaret 1000—1200 m.: Bryhn. 



NB. Årdal, Jolunsæter 1120 m. : Kaalaas; Breim, Breims- 

 fjeldet: Kiær. 



K. Våge, ved Lejrungsboden (antagelig ca. 1250 m.), Vesle- 

 lofttinden: Kaurin og Ryan; Memurutungen: Kaurin. 



H. Lilleel veda len, Veslekletten: Kaurin. 



ST. Røros, Kvernskaret 1050 m.: Wulfsberg; Op dal, 

 «Dovre»: W. Boeck; Snehætten st.: Kiær; Nj^stuguhøen : Zetter 

 stedt; nordenfor Kongsvold: Kurr if. Br. eur.; Sprenbækken: 

 C. og R. Hartman; Vårstigen: Th. Jensen; Høgsnyta: Kindberg; 

 Drivdalen: Lorentz. 



No. Hatfj elddalen, Susenfjeldet 1200 m. st.: Fridtz. 



Tr. Må Isel ven, mellem Storfjeldet og Alapen st.: Holm- 

 gren (usikker); Kvænangen, Karvikfjeldet: Jørgensen. 



Avec son péristome zygomorphe, son opercule å marge 

 grossiérement crénelée, ses fleurs måles gemmiformes et ses 

 cellules foliaires angulaires de développement tres different, cette 

 espéce est un vrai Cynodontiiim, proche allié de C. siiecicum. La 

 structure du péristome qui nest pas celle du type dicranoide 

 ordinaire, puisque la couche dorsale est plus épaisse et la ven- 

 trale tres mince et sans lamelles, constitue une anomalie qu'on 

 retrouve aussi, comme je Tai remarqué précédemment, dans le 

 genre Paraleiicobryum. 



Cynoclontium suecicum (Arn. & Jens.) Hag. 



Utskilt av Arnell og Jensen i 1895, blev denne art først 

 angit fra Norge i «Muse. Norv. bor.» (1899) fra et par steder i 

 Tromsø stift. Det viser sig imidlertid nu ved gjennemgåelsen 

 av universitetsherbariets moser, at den ikke blot er samlet her 

 i landet allerede av Chr. Smith, men at den også ligger i her- 

 bariet fra en flerhet av steder, i almindelighet benævnt C. poly- 

 carpum, under hvilket navn den også forekommer her og der i 

 literaturen. 



Den har sin største utbredelse på Østlandet, navnlig i Kri- 

 stianiatrakten, hvor den endogså synes at være almindelig, men 

 hvor den er blit forvekslet med C. polycarpum; mere spredd er 

 den i Sørlandets indre bygdelag og mangler helt på sydkysten. 

 I vestkystens ytre strøk er den ytterst sjelden og er heller ikke 

 hyppig i de indre fjord egner; likeledes er den sjelden både i 



