140 I. HAGEN. [1 914 



den findes aiidetsteds i Hardanger. Derimot refererer Bryhns 

 meddelelse i N. Mag. f. Naturv. 1891 sig til sikre eksemplar. 



Den er sjelden i Norge; man har den kun fra ganske få 

 steder på Østlandet, i Telemarken og i Hardanger. Den er også 

 ellers i Skandinavien sjelden, men tindes dog både i Sverige og 

 i Finland og går i det sidstnævnte land maske noget længere 

 mot nord end hos os. Den vokser på stammen av levende trær, 

 fornemmelig (eller utelukkende?) større løvtrær, idet der fra ut- 

 landet særlig nævnes bøk og ek, men den kan også findes, skjønt 

 langt sjeldnere, på bartrær og likeledes på berg. Fra to av vore 

 voksesteder er lindestammer nævnt som dens underlag, fra et 

 tredie råttent træ, fra et fjerde stener av granit. Dens aller fleste 

 norske voksesteder ligger i lavlandet; i Vestfjorddalen går den 

 imidlertid op i åsbeltet, idet den der er angit for 400 m. over 

 havet. 



Frugten, som er enormt sjelden, er ikke fundet i Norge, og 

 av blomsterplanter er der i eksemplar fra et enkelt sted (Vest- 

 fjorddalen) fundet 2 ; pistillidierne var her Vs fuldt utvokset, men 

 endnu ikke åpnet. 



Voksesteder: 



A. Aker, Mærradalen, Lysakerelven ovenfor Ullern mølle: 

 Kaalaas. 



Bu. Hole, ved Holsfjorden: A. Blytt. 



Br. Tinn, nedenfor Krosso: Jørgensen; Vestfjorddalen 400 

 m. ? : Kaalaas. 



SB: Vikør, Prestegården, Norejmsund: Kaalaas. 



H. Stange, Morstu: Bryhn. 



Subg. Eudicranum Milt. emend. 

 Capsula curvata vel rarissime subregnlaris; sacculus sporifer 

 exothecio contiguus; properistomium nvillum. 



Sect. elongata. 

 Cellulæ basilares intermediæ pauciores, ab angularibus minus 

 dislinctæ; dentes peristomii bifidi. 



Dicranum elongatum Schleich. Schwågr. 

 Blev først samlet i Norge av Wahlenberg i 1800 og i hans 

 Fl. lapp. (1812) anført som D. sphagni. 



