No. 1] NORGES DICRANACEÆ. 145 



F. Alten, Store Rajpasljeld: Zetteistedt; Kistrand, Brænd- 

 elven: Kaurin. — 



Da artens hanplante ikke tidligere er kjendt, følger her en 

 beskrivelse av den, således som jeg har fundet den i Moes eksem- 

 plar fra Visdalen i Lom : 



Planta masciila una cum feminea vigens, muUoties gracilior, 

 sub flore terminali seniel — bis innovans, quare simplex — 

 ramosa, innovationes breves — usque ad 1 cm. longæ, foliis 

 instructæ remotis, suberectis, strictis, ad 15 mm. longis lanceolato- 

 subulatis basi vel tola longitudine subtubulosis; flos capituli- 

 formis, fuscus; folia perigonialia sensim a caulinis diversa, media 

 e basi excavata ovata in cuspidem æquilongam strictam linearem 

 contracta; costa tenuissima, vix in cuspidem intrans, intimum 

 late ovatum, obtusum, excavatum; rete laxum, haud porosum; 

 antheridia 4 — 5, 0o4 mm. longa, 01 2 mm. crassa, paraphyses 

 numerosiores, longiores, luteæ, apice dense articulatæ. — 



Dicranum fragilifolium Lindb. 



Denne art, som av Lindberg blev utskilt i 1857, omtales 

 først av Berggren i 1866 som fundet i Norge. Det ældste opbe- 

 Aarete norske eksemplar med angit årstal er i 1836 samlet i 

 Gudbrandsdalen av M. N. Blytt, men rimeligvis er et eksemplar 

 i Kjøbenhavns botaniske museum, fundet i Finmarken av Dein- 

 boU, endnu ældre. 



Den er en utpræget indlandsart. Den mangler ikke blot på 

 Vestlandet, men også ellers langs kysten og holder sig til landets 

 indre deler, men også i indlandet er der utstrakte områder, hvor 

 den ikke er fundet, og hvor den ganske sikkert mangler, således 

 Hallingdal og Valders. Søndenfjelds er det specielt i Vestfjord- 

 dalen, i Gudbrandsdalen og længst nord i Østerdalen, at den er 

 iagttat, og i disse trakter er den ingen sjeldenhet; derimot synes 

 der at kunne rejses tvil om rigtigheten av M. N. Bh^tts anførsel 

 av »Chria« på et av ham samlet eksemplar. På Dovrefjeld er 

 den ikke fundet, men den tindes nærmest nordenfor, i Opdal og 

 øverst i Guldalen, for derefter, (når et par voksesteder i Nord- 

 lands amt undtas,) at mangle helt til de indre bygder i Tromsø 

 amt, hvor den likesom i Finmarken er bemerket på mange steder. 

 I Finmarken har den sin nordgrænse (ved henimot 71° n. b.) og 



10 



